32 



Gunnar Sjöstedt 



regelbundet dichotoiniskt förgrenade eller försedda med en eller annan oparig extra- 

 gren. Se Petersen, 1. c. fig. IX, 3, p. 78 (40). Grenspetsarna vanligen raka; 

 barken tämligen svag. Denna form är genom talrika öfvergångsformer nära för- 

 bunden med uästföljande. 



Som f. irregularis räknar jag i enlighet med Petersens formbegränsning for- 

 mer med tämligen osymmetrisk förgrening, raka grenspetsar och i regel helt få se- 

 kundära grenar. Med afseende på barkens utveckling närma sig somliga exemplar 

 Petersens f. subcorticata ; andra äro utrustade med tätare bark. Thallus ganska 

 storväxt. 



F. haltica är med afseende på thallusstorleken mindre samt mera finförgrenad 

 än föregående form. Förgreningen är också mera osynimetrisk. Grenspetsarna i all- 

 mänhet raka (jfr Petersen, 1. c. tab. VII, fig. 1 och 5). 



I allmänhet träffar man dessa former i subHtoralregionen som epiphyter på 

 Fucus vesiculosus och serratus samt Furcellaria fastigiala, ofta på stort djup. — F. 

 suhiypica funnen vid Hörte, Simrishamn och Kivik, f. irregularis vid Hörte och 

 Kivik, f. haltica i Simrishamn. 



Furcellaria fastigiata (Hcns.) Lamour. f. minor C. A. Agardh, Synopsis 

 Algarum, p. 11; Furc. fastigiata f. tenuior Areschoug Alg. Scand. exs., n:r 257. 



Den Furc. fastigiata, som förekommer längs skånska syd- och ostkusten är 

 mindre och mera finförgrenad, än hvad den blir på Västkusten och motsvarar O. 

 Agardhs i Synopsis Algarum upptagna Furc. lunibricalis ß minor. I Öresund träffas 

 såväl f. tijpica Kjellm. som f. minor C. Ag. På lösliggande exemplar bli grenarna 

 starkt intrasslade i hvarandra. Ofta kunna flera olika individ flätas samman och 

 gifva så upphof till mer eller mindre boll- eller mattformiga bildningar (f. aega- 

 gropila Reinke. Jfr Svedelius, Östersjöns hafsalgflora, p. 131). 



Ytterst allmän längs hela kusten; fertil på vintern. — Ofvan citerade Are- 

 schougska exsiccatexemplar är taget »in mari orientali ad Cimbritshamn. — Adj. 

 T. O. B. N. Krok». — Kämpinge, Trelleborg, Ystad, Simrishamn, Steushufvud, 

 Kivik, Hvitemölle, Knäbeck. 



Hildenbrandtia rosea KtjTz; J. G. Agardh, Spec. Alg. II, p. 495; Are- 

 scHOUG, Alg. Scand. exs., n:r 159. 



Bildande ljusröda till mörkröda fläckar på stenar såväl i litoralregionen strax 

 under vattenytan som i subhtoralregionen på större djup. — Fertila exemplar iakt- 

 tagna i augusti och september. — Allmän längs hela kusten. 



