8 



Gustaf T. Troedsson 



Pâ c:a 0,8 m. höjd; från basen räknat, ligger en kalkbank, alldeles uppfylld 

 av Ptychophyllum Linnarssoni men för övrigt förande brakiopoder (Orthis-avter, 

 Schuchertella pecten, Meristella crassa) och krinoidstjälkar. Kalken, som är alldeles 

 oskiktad samt grå och hård, växlar starkt i mäktighet. I ifrågavarande profil är 

 den 1,5 m. Ovan korallbanken fortsätter den tjockskiviga skiffern, möjligen mindre 

 kalkrik än förut, men såvitt jag kunnat se, med samma fauna. Hela den nu 

 nämnda avdelningen av dahnanitesskiffern har en mäktighet av 3,5 m. I en annan 

 profil (östligaste kullens nordvästra hörn), där gränsen emot liggandet är blottad, 

 är den sammanlagda mäktigheten av korallbanken och underliggande skiffer 2,2 m. 



Denna del av dalmanitesledet övergår uppåt med obestämd gräns i 



2. en fossilfattig, mjuk skiffer med linsartade avsöndringsformer. Denna, 

 som är 1 m. och bl. a. innehåller 



Climaeograptus sp. (cfr Cl. scalaris His. var. normalis Lapw.) 

 Meristella sp. 

 Orthoceras sp. 

 Primitiella tenera Lnrsn 



Calymene cfr tilberculata Brünn, (enl. Linnarsson) 



Acidaspis centrina Dalm. 



Proetus sp., troligen ej P. brevifrons, 



fräser ej för syra samt erinrar något om de kalkfattiga varieteterna av Skånes 

 dalmanitesskiffer. Den är säkerligen närmast att jämställa med acidaspiszonen 

 inom norra Falbygden. 



3. Uppåt blir bergarten mer och mer graptolitförande samt antar slutligen 

 det för graptolitskiffrar jämnskiffriga utseendet. Denna avdelning, som bildar kul- 

 lens topp, är något mer än 3 m. Den är antagligen i sin helhet att räkna till 

 övre graptolitskiffern, för vilken dock någon bestämd gräns nedåt ej kan läggas. 

 De äldsta bestämbara graptoliterna äro enligt Törnquist 1 : 



Diplograptus longissimus Kurck Monograptus revohitus Kurck 



Climaeograptus rectangularis M'Cot 2 M. Sandersoni Lapw. 



och tillhöra alltså zonen med Monograptus revolntus Kurck. 



De övriga profilerna erbjuda intet av speciellt intresse, utom vad som ovan 

 sagts, varför vi här förbigå dem. 



Bestorp. 



Denna klassiska lokal på Mösseberg, något mer än 1 km. V. om Rantens 

 järnvägsstation, är liksom Allebergsände alltför välbekant för att här behöva ägnas 

 en närmare beskrivning. 



1 Några anteckningar om Vestergötlands öfversiluriska graptolitskiffrar. Geol. För. i Sthlm 

 Förh. Bd 21 (1899). 



2 Elles & Wood (British Graptolites. London 1906. p. 190) ha hänfört Törnquists 

 svenska exemplar av C. rectangularis till C. Törnquisti E. & W. 



