36 



Ludwig Ramberg 



lösningshastigliet obetydlig, vadan det vid fortsatt elektrolys endast helt långsamt 

 angripes under bildning av arsenikväte. Att denna uppfattning av reaktions- 

 mekanismen är riktig, framgår därav, att vid små arsenikmängder lika goda 

 resultat erhållas med arseniksyrlighet som med syra, samt vidare därav, att vid 

 elektrolys av större kvantiteter arseniksyrlighet resultaten bliva desto bättre, ju lång- 

 sammare arseuiklösningen tillföres, d. v. s ju lägre katodvätskans arsenikkoncen- 

 tration är, 



2. Zinkhatoä. 



Alla nedan anförda analyser gälla arseniksyrlighet. De använda apparaterna 

 hade dels lerdiafragma, dels pergamentpappersmembran. Någon påtaglig skillnad 

 mellan de i båda fallen erhållna resultaten visade sig ej. Arseniklösningarna in- 

 fördes alltid tämligen långsamt (på 10 à 15 minuter). Blyacetatpapperet mörknade 

 något mera än vid kvicksilverkatod, dock blott i den mot gasströmmen vända spetsen. 





Diafragma 



utgiven As 



pergamentpapper 



lerplatta med kollodiam 



mg 



Funnen As 



Differens 



Funnen As 



Differens 















mg 



mg 



"lo 



mg 



mg 



Vo 



2.000 



2.001 



-1- O.OOl 



+ 0.05 









2.000 



2.001 



+ 0.001 



4- 0.05 









5.000 



4.985 



— 0.015 



— 0.30 



4.979 



— 0.021 



— 0.42 



5.000 



4.938 



— 0.062 



— 1 24 



4.984 



— 0.016 



— 0.32 



10.000 



9.984 



- 0.016 



— 0.16 



9.956 



— 0.044 



— 0.44 



10.000 



9.984 



- 0.016 



— O.Ki 



9.980 



— 0.020 



- 0.20 



10.000 



9.974 



— 0.026 



— 0.26 









Resultaten äro således nästan alltid något för låga, beroende på att de sista 

 spåren av arsenik mycket långsamt förvandlas till väteförening. Vid ett av för- 

 söken med 10 mg As, vid vilket 9.984 mg As erhållits såsom arsenikväte, fanns i 

 katodvätskan 0.006 mg As och i avskrap från katodens yta (vilken såsom alltid 

 vid zinkelektroder visade en svag mörkgrå beläggning) 0.004 mg As. Inalles erhölls 

 således 9.994 mg As av de utgivna 10.000 mg. Vid en elektrolj^s, som avbröts efter 

 30 minuter, hade av 10.000 mg As 9.951 mg förvandlats till väteförening. Man 

 ser härav tydligt, hur långsamt reduktionen av den sista resten försiggår. 



3. Blykatod. 



Samtliga anförda bestämningar äro utförda å arseniJcsyrlighet. Apparaterna 

 hade lerdiafragma med koUodiumöverdrag. Arseniklösningen infördes vanligen un- 

 der loppet av 12 — 15 minuter. Vätesvavleutvecklingen var alltid starkare än vid 

 kvicksilver- och ziukkatoder, i synnerhet då blykatoderna voro ny etsade. I allmän- 



