30 



Ludwig Ramberg 



Vid jämförelse mellan de nyss meddelade siffrorna och de ovan sammanställ- 

 da maximala reduktiousvärdena finner man, att metaVernas reduTctionsfönnåga var- 

 Icen vid arseniksyra eller arsenihsyrligliet ändras fullt parallelt med deras överspänning ; 

 dock finnes onekligen en viss överensstämmelse, som knappast kan vara rent tillfällig, 

 mellan metallernas ordningsföljd i förf:s serie för reduktion av arseniksyrligJiet och 

 Tafels serie för överspänningen. Detta är f. ö. ej annat, än vad man kunde vänta 

 på grund av erfarenheten från andra elektrol^^tiska reduktionsprocesser. T. o. m. 

 Tafel, som först av alla påpekade överspänningens betydelse vid vissa organiska 

 ämnens reduktion, har genom fortsatta undersökningar kommit till den uppfattning, 

 att jämte överspänningen som »huvudfaktor» även en »bifaktor» (av honom upp- 

 fattad som en katalytisk effekt av katodmetallen) spelar en mer eller m.iudre fram- 

 trädande roll vid den elektrolytiska reduktionen (se Tafel och Naumann*') 



Det finns ingen anledning att här ingå på teoretiska spekulationer angående 

 ifrågavarande reduktionsprocess, alldenstund föreliggande undersökningar ej lämna 

 tillräckligt material för en rationell teoretisk bearbetning av densamma. Säkerligen 

 är denna process av en ganska komplicerad natur, i det att minst två partialreak- 

 tioner, nämligen arseniksyrans, resp. arseniksyrlighetens reduktion till metallisk 

 arsenik och dennas förvandling till arsenikväte, lagra sig över varandra. I betrak- 

 tande härav är det lätt att förstå, att katodmaterialets specifika egenskaper, bl. a. 

 dess affinitet till arsenik och sannolikt även dess förmåga att lösa väte, skola i hög 

 grad influera på reaktionens hastighet. 



D. Amalgamerade elektroder. 



Ovan meddelade mätningsresultat visa, att kvicksilver är överlägset alla andra 

 undersökta metaller i fråga om förmåga att såsom katod reducera arsenikens syre- 

 föreningar till arsenikväte. Med anledning härav hava några försök anställts med 

 amalgamerade katoder av diverse metaller. Elektrodernas amalgamering verkställ- 

 des alltid på så sätt, att de bragtes i beröring med en kvantitet på ett urglas be- 

 fintligt och med utspädd salpeter- eller svaveLsyra överskiktat kvicksilver. Reduk- 

 tionsförsöken utfördes på alldeles samma sätt som de förut meddelade. Resultaten 

 anföras i Tab. 3, där siffrorna hava samma betydelse som i Tab. 1 och 2. Under 

 rubriken »ålder» angives, hur lång tid som förflutit mellan katodens amalgamering 

 och elektrolysens utförande. 



