22 



Ludwig Ramberg 



1 



Samtliga nedan anförda komparativa försök äro utförda med 5 mg arsenik 

 (sâsum syra eller syrlighet). Denna mängd har valts därför, att den å ena sidan 

 tillåter ett hekvämare och snahhare arbetssätt, än vnd som är fallet vid större 

 mängder, men å andra sidan medgiver bestämning av det bildade arsenikvätet med 

 för ändamålet mer än tillräcklig noggrannhet. 



Enär det visat sig, att elektrolysapparaternas form och dimensioner samt i 

 synnerhet diafragmats läge och beskaffenhet i någon mån influera på resultaten, 

 särskilt vid arbete med arseniksyra, hava för samtliga i det följande meddelade 

 komparativa försök (utom för de med kvicksilverkatod utförda) använts två stycken 

 möjligast lika apparater av den i fig. 2 angivna typen, försedda med insmält ler- 

 diafnigma med koUodiumöverdrag. Vai'je särskild kntod användes omväxlande i 

 båda upparatei'iia. Det medgives villigt, att denna apparattyp ur teoretisk synpunkt 

 ingalunda är den lämpligaste för undersökningar av ifrågavaiaude slag, särskilt av 

 det skäl, att strömlinierna på grund av ap[)aratens bristande symmetri hava sådan 

 form, att strömtätheten ej blir konstant över hela katodytan. Men då, såsom 

 förut framhållits, denna undersökning företagits huvudsakligen med {»raktiskt-analy- 

 tiskt syfte, och då de symmetriskt byggda apparaterna äro i praktiken avgjort un- 

 derlägsna den här begagnade typen, torde den valda försöksanordningen kunna 

 anses fullt motiverad. 



Tydligen skulle dessa undersökningars värde ur teoretisk synpunkt hava 

 väsentligt ökats, om ständiga mätningar av katodpotentialen under elektrolyserna 

 kunnat företagas. Emellertid har den härför erforderliga apparaturen (se Tafel 

 Russ ^'') ej stått till förfogande, och den hade f. ö. blott med stor svårighet 

 kunnat apteras till de använda elektrolysapparaterna. 



De vid dessa försök använda katoderna voro i de flesta fall cylindriska stavar 

 av 6 mm diameter, vilka i övre delen avfilats till en 1.5 h 2 mm tjock tunga, för- 

 sedd med ett hål för elektrodens upphängning på elektrolysapparateus platinakrok *. 

 (Zink-, järn- och kadmiumelektroderna upphängdes dock vanligen medelst en i en 

 skåra omkring elektrodens övre del anbragt slinga av platinatråd.) I några fall 

 användes dock även prismatiska katoder, utklippta ur 2 mm tjock plåt. Dessas 

 bredd var 7.5 mm, vadan tvärsnittets omkrets blev 19.0 mm, således i det närmaste 

 lika med de cylindriska elektrodernas (18.8 mm). Undantagsvis begagnades katoder, 

 bestående av c:a O.i mm tjockt bleck, böjt kring en glasstav av 5.8 mm. diameter 

 och fastkittat vid densamma medelst picein. De cylindriska bly , tenn- och kadmi- 

 umelektroderna götos på så sätt, att den i en oglaserad porslinsdegel smälta me- 

 tallen uppsögs i ett förvärmt rör av bömiskt glas. (Om temperaturen var för hög, 

 voro de på detta sätt erhållna blystängerna överdragna med ett tunt lager av 

 blysilikat, vilket emellertid lätt kunde avlägsnas genom omväxlande behandling 

 med natronlut och saltsyra.) Vid den mekaniska bearbetningen av elektroderna vid- 



* Den i flg. 2 avbildade katoden är en plåt med bal vcirkelformigt tvärsnitt; denna elektrod- 

 typ användes ej vid här ifrågavarande försök. 



