Arseniksyras och arseiiiksyrlighets elektrolytiska rednktion 



15 



med jodlösuing (10 h ccni.; nni mindre män,o;d erfordras, tillsättes vatleii, 

 så att totalvolymeii blir c:a Ii» com.), det mindre knlröret med arseniksyrlighetslos- 

 ning (0.8 à ] ceiii.). Slipställena tätas blott med en droppe vatten; fett får 

 naturligtvis ej användas! Apparaten fiirbindes medelst en kautscbukslang med det 

 ovannämnda röret med l)lyacetatpapper, så att rörändarna beröra varandra. Den 

 fästes i ett stativ på sårlant sätt, att man genom att giva den lämplig lutning kan 

 uppnå, att alla de ti'e nedersta kulorna fyllas med jodlösning i lagom mängd. 

 Efter slutad elektrolys låter man några droppar jodlösning ur byretten tlyta ned 

 längs insidan av den inslipade buven (tilledningsrörets böjning förbindrar förlust 

 av jodlösning under denna operation) för att lossa ett i densamma eventuellt befint- 

 ligt tunt anflog av metallisk arsenik, varefter jodlösningen försiktigt spolas ned i 

 kolven. På liknande sätt lossas den binna av arsenik, som vanligen avsatt sig på 

 kolvens vägg *. Sedan slutes a})paraten åter med den inslipade buven ocb får stå, 

 tills alla arsenikpartiklar upjdösts (detta sker i regel på några få minuter, skulle 



upj)lösningen fordra längre tid, ställes apparaten i mörker oeb omskakas då ocb 

 då). Därpå spolas det mindre kulrcirets inneliåll o(nsorgsfullt ned i kolven, bikar- 

 bonat- oeli stärkelselösuing tillsättas, oeb sluttitieringen sker direkt i apparaten, 

 varvid man genom att luta den fram oeb tillbaka sörjer för fullständig ombland- 

 ning av innebållet. 



Vid bestämning av större mängder arsenikväte (motsvarande upip till 50 nig. 

 As) bar använts den i fig. 6 återgivna apparaten, vilken består av ett Ek- 

 mans kulrör, genom inslipning förbundet med ett Wills rör; slipstället hålles ihop 

 medelst en fjädrande klämmare av messiiigsbleek. Det större kulröret beskickas 

 med jodlösuing (30 å èO com.), det mindi'e med arseniksyrligbetslösning (1.5 å 

 2 ccm.). Efter slutad elektrolys uts]«)las båda rörens innehåll i en bägare^ i vilken 

 sluttitreringen företages. 



Vad angår den mängd jodlösning, som bör användas i absorptionsai)paraten 

 för fullständigt kvarbållande av en viss mängd arsenikväte, så är att märka, att 

 denna förening, så länge lösningen är sur av det vid reaktionen bildade jodvätet, 

 ej fullständigt oxideras ända till arseniksyra, utan delvis blott till arseniksyrligbet. 



* Det är av vikt, att absorptionsapparaterna ständigt hällas fettfria. I motsatt fall avsätta 

 sig större mängder arsenik, vilka blott med svårighet kunna lossas från glaset. 



