Arseniksyras och aiseniksyrlighets elektrolytiska reduktion 



13 



En orsak — och sannolikt den viktigaste — till den påtagliga skillnaden 

 mellan perganientpappers- och lerdiafragmer i fråga om förmågan att försvåra arse- 

 nationernas övergång till anodrumniet h;ir nian säkerligen att söka däri, att 

 den »elektriska endosmosen» är betydligt starkare vid de senare än vid de förra. 

 Så iakttogs t. ex. vid några försök, vid vilka vätskeytorna i katod- och anod- 

 runJmen från början stodo lika högt och såväl katod- som anodgaserna liade fritt 

 utlopp, att nnder ^/s timmes elektrolys med 3 amp. en nivådifferens av omkr. 1 

 em. uppstod i en a])parat med ny, inkittad lerplatta; i en äldre apparat med kollo- 

 diumbelagt lerdiafragma blev differensen något mindre; och ännu mindre — fastän 

 fortfarande fullt tydlig — var den i en apparat med pergamentpappersdiafragma. 

 I alla fallen steg vätskan i katodrunnwet. 



Vid elektrolys av 10"/o-ig svavelsyra med så hög strömtäthet å katoden, som 

 måste användas för ifrågavarande ändamål, bildas alltid ett spår vätesvavla. Mäng- 

 den av denna gas varierar emellertid mycket starkt med katodmaterialet och är 

 även i hög grad beroende av dettas ytbeskaffenhet. Bland alla undersökta 

 katodmaterial ger kvicksilver den svagaste vätesvavleutvecklingen *, järn den star- 

 kaste. Nyetsade blykatoder giva nästan alltid stark vätesvavleutveckliug, men deima 

 avtager alltid, då de använts några gånger. Det må eo^ellertid påpekas, att det 

 även i de fall, då vätesvavleutvecklingen ovan betecknats såsom '^atarkt, dock blott 

 rör sig om spår av denna gas. 



För absorption av vätesvavlan har det visat sig vara lämpligast att låta den 

 ur katodrummet utträdande gasen passera ett rör av den i tig. 4 angivna formen, 

 innehållande en i sicksack viken remsa av blyacetatpapper 



(Grycksbo filtrerpapper n:r 00, indränkt med möjligast neu- ; ; ^wvw 



tral, 307o-ig blyacetatlösning och lufttorkat). Detta rör för- j^..^ ^^^^^^ 



bindes medelst en kautschukslang med elektrolysapparatens 

 gasavledningsrör ])å sådant sätt, att rörens ändar beröra varandra. 



Recklebkn, Lockkmann och Eckhardt hava funnit, att arsenikväte, tväi-t 

 emot äldre forskares uppgifter, hastigt reagerar med såväl neutrala som alkaliska 

 blysaltlösningar. På grund härav kunde befaras, att en del av arsenikvätet skulle 

 sönderdelas vid passagen över blyacetatpapperet. Emellertid föreligger enligt förl':s 

 erfarenhet ingen risk för förlust av denna anledning, därest arsenikvätet äi' till- 

 räckligt starkt utspätt med vätgas **. (De nyss nämnda författarnas försök utfördes 



* Ki.ASoN yttrar med aidedning av det av förf. lämnade första meddelandet om användning 

 av kvicksilverkatod fnr reduktion av ar.seniksyra : »En svaghet är möjligen, att genom <lfcnna kraf- 

 tigare rrduktion även .spår av svavelväte kunna hilihis ... ^. Av det ovan anförda framgår emeller- 

 tid, att denna svaghet vidlåder alla andia katodmaterial i vida högre grad än kvicksilver. 



Mot en passus i min n|)psats »Kvantitativ bestämning av små arsenikmängden--'* har 

 Ki.ASON anmärkt, att »det är en liten motsägelse, då lilypapper föreskrives men cellulosa för- 

 bjudes i torkröret». Jag begagnar tillfället att påpeka, att alls ingen motsägelse föreligger. Då 

 jag på ifrågavarande ställe sagt, att »bomull eller glasull ej får användas i torkröret», har jag 

 natnrligtvis menat, att man varken hör (enligt Bicetüanus ^ förslag) fylla hela torkröret med bomull, eller 

 jämte toiknudlet placeia slora jadppar av glas- eller bomull i detsamma (såsom ännu tillrådes i många 



