12 



Ludwig Ramberg 



anodrummet voro betydligt gynnsam iimre vid de nyss anförda försöken än vid en 

 verklig analys. Dels var nämligen omrörningen vida mer effektiv än vid en så- 

 dan, där den blott ombesörjes av de från elektroderna uppstigande gasblåsorna, 

 dels — och detta är det viktigaste — var arsenikföreningens koncentration i ka- 

 todrummet under diffusionsförsöken hela tiden praktiskt taget konstant, under det 

 att den vid en elektrolys med lämpligt katodmaterial avtager mycket hastigt, så 

 att den redan efter 10 à 15 minuter blott utgör några få procent av initialvärdet. 



Under beaktande av det nyss sagda kommer man till den slutsatsen, att för- 

 lusterna genom diffusion i praktiken måste spela en mycket obetydlig roll, t. o. m. 

 om en apparat med pergamentpappersdiafragma användes. Erfarenheten har också 

 bekräftat denna slutsats (se t. ex. de å sid. 36 meddelade parallellserierna av 

 analyser). 



Vid bestämning av den genom ionvandring till anodrummet överförda arse- 

 nikmängden beskickades apparaterna på samma sätt som vid diffusionsförsöken, 

 varefter elektrolyserades under en timme med en strömstyrka av 3 ampère. För 

 att i möjligaste mån inskränka arsenikvätebildningen användes ett blankpolerat pla- 

 tinableck som katod. Alla försöken utfördes med arsenik.<^?/ra. Den till anodrum- 

 met överförda arseniken bestämdes på ovan angivet sätt. Försöken gåvo följande 

 resultat: 



mg As 



Diafragma såsom H^As i anodrummet 



Pergainentpapper 0.168 0.182 



Lerplatta, insiiiält (gammal), med kollodium 0.220 0.048 



Lerplatta, iiikittad (ny), utan kollodium 0.155 0.012 



Såsom var att vänta, äro de av anionernas vandring betingade förlusterna 

 vida större än de, som förorsakas av diffusionen, i synnerhet vid apparater med 

 pergamentpappersdiafragma. Av de nyss anförda siffrorna framgår, att exakta 

 resultat vid elektrolys av arseniksyra kunna väntas, endast om reduktionen försig- 

 går med så stor hastighet, att syrans koncentration i katodrummet redan på mycket 

 kort tid sjunker till ett så ringa värde, att förlusten genom anionernas vandring 

 blir försvinnande liten. Att detta villkor är ui)pfyllt vid användning av kvick><ilver- 

 katod, framgår ur det å sid. 33 anförda försöket, vilket visar, att av 20 mg. såsom 

 arseniksyra införd arsenik 74 "/o redan under de första 10 minuterna reducerats 

 till arsenikväte. Vid ett försök angående reduktion av arseniksyra (motsv. 5 mg. 

 As) vid Wy/katod, då under loppet av 1 timme blott 58 7o av syran reducerats till 

 arsenikväte, visade det sig däremot, att anodvätskan innehöll 0.054 mg. As (lerdia- 

 fragma med kollodiumöverdrag). 



Då diafragmat vid flertalet av de apparater, som använts av tidigare forskare 

 på området, haft vida större yta i förhållande till katodvätskans volym än vad 

 som är fallet vid förf:s apparater och därtill ofta bestått av olämpligt material, är 

 det lätt förklarligt, att man ej lyckats erhålla kvantitativa resultat vid redaktion 

 av arseniksyra, i synnerhet som man ej använt det för detta ändamål lämpligaste 

 katodmaterialet. 



