Någiii f-anodiagrnin av fiiltspat 



7 



Beräkningen av diagrammen förenklas i liög grad, om man, såsom i allmänhet 

 är fallet, å desamma kan finna zonsammanband mellan flera punkter. Genom be- 

 räkning av parameterförliållandet für tvenne fläckar (plan) å en zon är denna känd, 

 och för beräkning av övriga Häckar ([)lan) i zonen är det vanligen tillräckligt att 

 uppmäta vinkeln tp. 



Fig. 5. 



Figuren visar riktningen av de seknn<l;U\stråiar som kunna förmodas uppträda i symmetri- 

 planet lios monoklin kalifältspat vid bestrålning vinkelrät mot basis. Vid varje stråle är 

 index för det reflekterande planet angivet. K kristallpreparatets läge. Den streckade linjen är 

 normalen mot basis, f.injen Pl visar läget av den fotografiska plåten vid upptagningen av 

 f/r/(/;rtr-diagrammet, tavla II. rnnkterna å linjen äro avstuckna efter de i symmetriplanet liggande 

 diagrampunkterna ouli efter de konstruerade zonbågarna. C är diagrammets eentrum; dess 

 läge vid sidan om normalen visar att preparatet ej varit fullt orienterat. 

 (.A vvikningen är nngcfär 3°.) 



Uppmätningen av diagrammen kan även förenklas därigenom, att man kon- 

 struerar ett stereografiskt nät, som tillåter en direkt avläsning av såväl a som 9 för 

 varje punkt å diagrnmn^et. (.lämlT)r Rinne 1916 a, sid. 13.) För att nätet skall 

 kumia användas fordras emellertid, dels att detsamma skall vara uppgjort med on 

 bestämd radie, motsvarande avståndet mellan kristallen och den fotografiska plåten, 

 dels att kristallen bör vara noggrant orienterad i förhållande till den infallande strålen. 



Till god hjälp vid beräkningen av diagrammen äro även teckningar, som 

 konstrueras så att de visa riktningen av de sekundäi'strfdar, soiu ligga i ell visst, 



