Cecidologien har under de senaste årtiondena omfattats med ökadt intresse. Sär- 

 skildt de genom djurorganismer förorsakade gallbildningarna (zoocecidierna) hafva 

 blifvit systematiskt beskrifna i större, sammanfattande verk, hvilka gifva en öfver- 

 blick öfver deras växlande, på olika växtarter uj)pträdande former. 1 och med 

 dessa, hufvudsakligen af Kiepfer, Schlechtendal, Hieronymus, Houard, Ross ocli 

 Rübsaa:\ien författade arbeten har det också blifvit möjligt att, oberoende af en 

 rent zoologisk undersökning af de cecidierna framkallande organismerna (cecidozoerna), 

 bestämnia flertalet sådana bildningar efter deras botaniskt morfologiska karaktärer. 

 Vår kännedom om cecidologiens från såväl botanisk som zoologisk synpunkt vik- 

 tiga disciplin har ytterligare befordrats genom de sista årens hufvudsakligen af 

 HouARD, Küster ocli Magnus utförda undersökningar öfver cecidiernas anatomi, 

 fysiologi och etiologi. 



Utlandets cecidologiska litteratur har redan nått ett betydande omfång. Hou- 

 ARDS htteraturförteckning, som sträcker sig till och med år 1912, upptager sålunda 

 nära 1,400 nummer, och den af Thomas utarbetade bibhografi, som lämnats öfver 

 cecidologisk litteratur i RtjBSAAMENS stora, under utgifning varande standardverk 

 »Die Zoocecidien Deutschlands», omfattar (intill år 1906) öfver 2,900 arbeten. 



I jämförelse härmed är den litteratur, som behandlar Sveriges zoocecidier 

 obetydlig. De första uppgifterna gå emellertid tillbaka till tiden före Linné, till den 

 botaniska ))atristikens tidehvarf. Vi träffa nämligen sådana re<lan i arbeten af Frank, 

 TiLLANDz, Paoiberg, Bro.melius, Rüdbeck, Stobteus och Celsius. Såsom jag på 

 annat ställe (Gertz, V, V^II, XI) närmare utredt, voro redan före Linné ett 10-tal 

 zoocecidier kända från vårt land och i litteraturen omnämnda, ehuru man på veten- 

 skapens dåvarande ståndpunkt ännu icke kunde i samthga fall ha sig deras natur 

 af zoogena bildningar bekant ^. 



Linné var emellertid den förste, som egnade zoocecidierna ett mera ingående 

 studium. Från Linné, som får betecknas som den egentlige grundläggaren af den 

 cecidologiska forskningen i Sverige, härrör ett betydligt antal uppgifter om å växter 



^ Viktigast l>land (le.s.sa pieliiinéanska uppgifter är utan tvifvel S'iOBiEi Ijeträöaiide Hieraciuiu 

 myophorwn, hvaruied man då betecknade cecidiet af Aulacidea hieracii Bouché å Hieracium muro- 

 mm. Denna gallbildning beskiefs :\r 1723 al' Stor.kus från Ö.stra Sallernp i Skåne (^Gkktz, IV, VII). 



