4 



Otto Gerte 



uppträdande gallbildiiiiigar. 1 flera aL' dessa meddelas därjämte beskrivning öL'ver 

 cecidozoerna. Ehuru det icke torde kuuiia betviflas, att Linnés uppgifter i ett och 

 annat fall stödja sig på undersökningar af tidigare forskare, såsom af Reaumur 

 och Rajus, är det å andra sidan obestridligt, att de flesta utgöra resultatet af hans 

 egna iakttagelser och sålunda beteckna af Linné själf gjorda fynd. Det senare 

 framgår nämligen tydligt af de uppgifter, Linné lämnat angående cecidier i berät- 

 telserna öfver sin lappländska, öländska, Västgöta och skånska resa. Den närmare 

 undersökning, jag från cecidologisk synpunkt egnat dessa Linnés arbeten äfveu- 

 som hans rent floristiska och faunistiska vei'k, har gifvit vid handen, att icke" 

 mindre än 45 säkert bestämbara zooceeidier iakttagits af Linné på skilda ställen i 

 vårt land'. Linné omnämner däi-jämte ett par andra deformationer, hvilka befunnits 

 vara mykocecidier. Min undersökning öfver ifrågavarande, i den svenska cecido- 

 logiens historia viktiga skede föreligger redan i tryckfärdigt manuskript och kommer 

 framdeles att offentliggöras. 



Efter Linné gick studiet af zoocecidierna i det stora hela tillbaka i vårt land. 

 Som betydelsefulla bidrag äro dock att nämna undersökningarna af dk Geer och 

 Elias Fries. Den senare undersökte närmare de å olika växtarter uppträdande 

 s. k. Erineum- och Phi/Uerinm-lovmevna (bladgrus och bladludd), livilka Fries emel- 

 lertid — liksom före honom den engelske forskaren Pkrsoon — tydde såsom parasit- 

 svampar. Fries anför 14 dylika bildningar från vårt land ^. Vidare förtjäna att 

 nämnas Wahlberg^, Sundevall"*, Dahlbom^, Zetterstedt samt från senare tid 

 Thomson De tre sistnämnda forskarna, hvilkas entomologiska undersökningar äro 



* Linnés saiiititla, kemisten oeh luineralogeii Toebekn Bergman syne.s hafva varit den 

 förste i vårt land, som anträffat ocli beslcrifvit cecidiet af Cyuips [Andrims] quercus corticis L. 

 En annan samtida till Linné, prof. Johan Leche i Abo, beskref och afbildade cecidiet af Cyuips 

 qiiercus haccarum L. (= Neuroteriis lenticularis Oi.iw). 



^ I Observationen mycologicae (första delen, p. 218 lî.) omnilnina.s sålunda Fhyllerium sor- 

 beuni, Ph. acerinum, Ph. tiliaceu»!, I'h. pyrinuni, Ph. Gei, Erineum purpureum, E. befnlinum, E. 

 padineum, E. acerinum, E. populiiuim, E. alneum, E. 2'latanoideum sanit såsom tillägg (andra delen 

 af samma arbete, p. 371) Phi/Uerium Rubi och Erineum lacteum. 



^ Från Wahlberg härrör en nppgift angående förekomsten af Juncus articnlatus r>. /. vivi- 

 yara i Göteboi-gstrakten. Nämnda art, livilken redan tidigare beskrifvits af Olof Rudbeck och 

 IjINNé, utgör en af Livia juncorum Latk. framkallad deformation å Juncus articulatus. 



^ »Eken hy.ser 7 mig bekanta, bestämdt olika arter Cynipes, hvaraf 4 hafva sina galläpplen 

 på bladen, en i knopjiarna, en på de finare qvistarna och en på barken». (Sundevall, p. 12). 



' I sitt arbete 1837 nämner Dahlbom i korthet gallei-, förorsakade af följande djurarter: 

 Livia juncorum Latr., Ap)his [Myzus] ribis Schrank, Aphis [TeiraneuraJ ulmi L., Cyuips [Rhodites] 

 Rosœ L. (sömntorn) och Cyuips [Dryophanfa] quercus folii L. (ekäpplen). Utförligare uppgifter 

 föreligga i ett senare arbete (1847), där Dahlbom beskrifver fyra cecidier, härrörande af Nematus 

 viminalis (= Pontania Salicis Christ.), Kematus Amerinœ (= Cryptocampus medullarius Hartjg), 

 Nematus Capreœ (,= Pontania ijroxima Lepel.) och Nematus intercus (.sannolikt identisk med Pon- 

 tania pedunculi Hartic;;. 



" De i Thomsons arbete »Skandinaviens Insekter» (1862) umnämnda gallbildningarna för- 

 orsakas af följande insektarter: Livia juncorum Laïr., Apiiis [Myzus] ribis L., Aphis [Schisoneura] 

 lanuginosa Hartig — ifrågavarande cecidium torde dock sannolikt icke förekomma i Sverige — , Aphis 

 [Pemphigus] bursaria L. — värdväxten uppgifves här felaktigt vara asp i stället för ])oppel — , 

 Aphis [Tetrancura] ulmi Ij., Chermes [AdelycsJ ahietis Kalt., Chermcs [Adelges] viridis Ratz., Cynips 



