12 



Otto Gertz 



yngre skottaxlar: Harmanäia petioii Kieff. [Houakd: 493]. ■ — Dalby hage, Esp- 

 hult, Sjörup (Häglinge s:n). 



5. Centiraeteilång, svag ansvällning af bladskaftets öfre del, förorsakad af 

 Nepticida argyropesa Zeït. [Houard: 495]. — Svanebohn, Näsbyholm, Reften, Dags- 

 torp, Esphult, Sjörup (Häglinge s:n), Skäralid. 



6. Rundad, ärtstor ansvällning å bladskaftet eller vid bladskifvans bas, fram- 

 kallad af Harmandia peiioli Kieff. [Houard; 497]. — Ystads sandskog, Svaneholm, 

 Brodda, Dalby hage, Esphult, Sjörup (Häglinge s:n), Skäralid. 



7. Nektarierna vid bladskifvans bas ombildade till oregelmässigt knöliga, röd- 

 färgade utväxter: Eriophijes diversipundatus Nal. [Houard: 499]. — Svaueholm, 

 Näsbyholm, Sjörup (Häglinge s:n), Skäralid, Ramlösa, Kullaberg. 



8. Inrullning af bladkanten utan abnorm bärighet; deformationen förorsakad 

 af Eriophijid. [Houard 500]. — Näsbyholm. 



9. Inrullning af bladkanten med riklig, abnorm hårbeklädnad: Perrisia populeti 

 RÜBS. [Houard: 503]. — Dagstorp, Sjörup (Häglinge s:n), Ramlösa. 



10. Små, tuunväggiga, röda cecidier på bladskifvans öfversida, hvilka öppna 

 sig med en längdspringa undertill: Harmandia fflubidi Rübs. [Houard: 505]. — 

 Svaneholm, Näsbyholm, Dalby hage, Reften, Esphult, Sjörup (Häglinge s:n), Ljung- 

 byhed, Ramlösa. 



11. Rundade, tjockväggiga, kraftigt rödfärgade cecidier på bladskifvans öfver- 

 sida; gallerna, som lifligt erinra om röda vinbär, öppna sig på bladets undersida 

 genom en af ringförmig vall omgifven längdspringa: Harmandia tremidae Winn. 

 {= Harmandia Löwi Rübs.). [Houard: 506; Ross: 1289]. — Reften, Esphult, Sjörup 

 (Häglinge s:n), Skäralid, Ljungbyhed, Ramlösa. 



12. Rundade, tjockväggiga cecidier på bladskifvans undersida; gallerna, som 

 till slut nå storleken af hampfrön, öppna sig på bladets ofvansida med en af myn- 

 ningsvall omgifven längdspringa: Harmandia cavernosa Rtjes. [Houard: 508]. — 

 Näsbyholm, Kallsjö, Hörby, Esphult, Skäralid, Ramlösa. I fossilt tillstånd är ceci- 

 diet kändt från Benestads kalktuff (Gertz, III, 536). 



13. Små, koniska utväxter på bladskifvans öfversida; midertill motsvarande 

 halfklotformig hvälfniug: härröra sannolikt af Lasio2)ter a populnea Wacht. [Houard: 

 512]. — Näsbyholm, Ramlösa. 



14. Grönbvita bucklor på bladets öfversida, undertill klädda med hvita, senare 

 bruna hår [Erinenm populinum Pers.]: Phpllocopfes popuU Nal. [Houard: 514]. — 

 Ystads sandskog, Bingsmarken, Falsterbo (Lagerheim, V, 11), Svaneholm, Sand- 

 åkra, Brodda, Näsbyholm, Kallsjö, Torna Hällestad, Reften, Dagstorp, Torup, Ring- 

 sjötrakten, Hörby, Linderöd, Esphult, Sjörup (Häglinge s:n), Skäralid, Ramlösa, Kulla- 

 berg. — Allmänt. Har träffats fossilt i Benestads kalktuff (Gertz, III, 536). 



15. Rödt, senare brunt erineum på bladskifvans bägge sidor, förorsakadt af 

 Eriophyes varius Nal. [Houard: 515]. — Ystads sandskog, Bingsmarken, Näsby- 

 holm, Reften, Esphult, Sjörup (Häglinge s:n), Ramlösa, Välluf, Kullaberg. Äfven 

 detta cècidium är kändt i fossilt tillstånd från Beuestads kalktuff (Gertz, III, 536). 



