Artis obstctiiriEE prufessioneii i Lund 1783 — 1918 



19 



Förhållandet mellan lasarettet och fakulteten var under de följande åren icke 

 det bästa. Den senares strävan att få läkarevården och därmed även den kliniska 

 undervisningen om hand rönte motstånd och ledde till långvariga slitningar. Här 

 är icke platsen att ingå på denna strid, annat än såvitt den berör barnbördshuset 

 och undervisningen i obstetrik. Jag skall inskränka mig till att nämna, att den 

 som synes mig därvid med både energi och vidsynthet ha fört fakultetsiutressenas 

 talan, var Gellerstedt, som likväl genom sin många gånger onödiga skärpa och sin 

 brist på smidighet själv ofta lade hinder i vägen för den sak han ville gagna. 

 Bruzelius var, som man lätt kan tänka sig, icke vidare välvilligt stämd mot fa- 

 kulteten, och rättvisligen må också erkännas, att den behandling han rönt av 

 denna icke endast varit omild, utan därtill stundom fick karaktären av person- 

 liga förolämpningar. Öå mycket mera erkännansvärt är det därför, att han likväl 

 icke visade sig omedgörlig, utan, såsom längre fram skall visas, i viktiga punkter 

 gick fakultetens och undervisningens intressen till mötes. 



Förhållandena under Prambergs tjänstetid blevo alltså oförändrade. Prani- 

 berg föreläste teoretisk kirurgi och obstetrik, men hade ingen möjlighet att an- 

 vända det kliniska materialet, varken på lasarettet eller barnbördshuset, utan detta 

 användes av Bruzelius, som även förestod barnniorskeundervisningen. 



Under denna tid avgjordes en fråga av betydelse, nämligen om harnmorske- 

 iindervisningens bibehållande i Lund. Fråga om dess indragning hade nämligen 

 väckts 1854 i sammanhang med utfärdandet av nytt barnmorskereglemente och 

 inrättandet av en ny anstalt i Göteborg. Bruzelius yrkade kraftigt på undervis- 

 ningens bibehållande i Lund, »hvarest skicklige lärare alltid måste vara att tillgå, 

 jemte härvarande länslazarett med tillhörande barn förlossningshus utgöra goda 

 grunder för läroanstaltens bibehållande härstädes samt ingifva de bästa förhopp- 

 ningar om undervisningens behöriga handhafvande och inhemtande». Resultatet 

 blev, att anstalten fick kvarstanna i Lund, men däremot likställdes den icke med 

 de båda övriga barnmorskeanstalterna beträffande lärarekrafter, avlöning, instru- 

 mentalundervisning o. d., såsom härifrån påyrkats. 



I detta sammanhang kan erinras om, att under år 1857 en svår barnsängs- 

 feberepidemi föranledde barnbördshusets stängning under icke mindre än 7 månader. 



År 1856 sökte Pramberg tjänstledighet, vilken även beviljades, oaktat ana- 

 tomie professorn Naumann i ett spetsigt yttrande yrkade, att han i stället skulle 

 begära avsked: »Det synes ligga en motsägelse deri, att en professor, som innehar 

 nog många år och tjenstemeriter att kunna när som helst blifva emeritus, just på 

 grund af dessa år och meriter söker tjenstledighet för en kortare tid, då nemligen 

 för hvarje ögonblick beggedera skälen tillvexa och vid slutet af den sökta tjenst- 

 ledigheten, om den beviljades, skulle qvarstå blott ännu starkare.» Till vikarie för- 

 ordnades Bruzelius. 



Aret därpå förnyades tjänstledigheten, och nu föreslår fakulteten — med 

 dekani Prambergs utslagsröst! — till vikarie den nyblivne kirurgie docenten Cabl 

 Jacob Ask, oaktat Bruzelius förut skött förordnandet, och oaktat han förklarat sig 



