30 



Elis Essen Möller 



ledig från siu tjäust, utan att någon fann detta annat än i sin fulla ordning, så 

 torde jag därmed tillräckligt ha belyst den obstetrisk-gynekologiska situationen vid 

 Lunds universitet under sista delen av 1800-talet. 



Asks luidervisning i obstetrik och gynekologi var icke ordnad i form av en 

 systematisk framställning. Endast 1858, hans första professorsår, föreläste han 

 över » partem theoreticam artis obstetricise» och följande år över »physiologiam 

 partus «. Senare bestod hans undervisning nästan uteslutande i kliniska demon- 

 strationer. Dagböckerna utvisa därvid sådana kombinationer som t. ex. »tångför- 

 lossning och retroÜekterad uterus», avhandlade under samma föreläsuingstimma. 



Man kunde icke häller misstaga sig på, att hans undervisning var improvi- 

 serad. För en systematiskt ordnad undervisning är en noggrann förberedelse från 

 lärarens sida oundgänglig; består åter undervisningen endast i demonstration av 

 kliniska fall, så är en sådan förberedelse icke alltid möjlig, men det kan ifråga- 

 sättas, om den icke även då är synnerligen önskvärd. För övrigt blir den kliniska 

 undervisningens anordning i sista hand alltid beroende av lärarens individualitet; 

 den som synes mig bäst, såsom närmast ägnad att giva varaktiga resultat, är 

 den, som är fotad på en trägen bearbetning av det egna materialet och en ständigt 

 fortsatt, kritisk jämförelse mellan detta och andras erfarenhet. På detta sätt för- 

 beredd, kan den kliniska undervisningen bli mera än ett stundens barn och höja 

 sig till den vederhäftighet, som de studerande kunna lita till, och som de ha rätt 

 att fordra. Men andra kunna för sig hävda en annan uppfattning. Asks liv- 

 liga kynne kom bäst till siu rätt, då han gav omedelbara uttryck för vad som i 

 ögonblicket kom för honom, och nekas kan icke, att hans ord just därigenom mån- 

 gen gång verkade medryckande på ungdomliga sinnen. Hans föredrag var också 

 mycket livligt, ofta interfolierat med infall och anekdoter ur hans egen praktik. 



Mot de studerande hade Ask ett hurtigt, vänligt och kamratligt sätt, och han 

 var av dem uppburen som en studentvän som få. Sina kandidater trodde han 

 om mycket; mer än en klinisk lärare skall säkert bliva överraskad att höra, att 

 Ask på det tidiga stadiet av den sex månaders propedeutiska tjänstgöringen vågade 

 anförtro dem utförandet av även stora kirurgiska ingrepp, t. ex. operation för 

 bröstkräfta. 



Bland de sjuka spred Asks hurtiga och friska sätt glädje och uppmuntran: 

 och denna förmåga stod honom bi in i sena ålderdomen. Hans spänstiga och 

 ungdomliga lynne höll honom uppe, alla ansträngningar till trots, och det var väl 

 också det, som gjorde det så svårt för honom att lämna sin tjänst, även sedan 

 krafterna börjat svika. Betecknande i detta sammanhang är, att han så sent som 

 1895 — vid 70 års ålder! — i lasarettsdirektionen väckte förslag om ny opera- 

 tionslokal. Förslaget »bordlades». Då han slutligen vid nära 72 års ålder avgick, 

 dröjde det endast ett halvt år, innan han fick lägga sig till ro för alltid. 



Som vetenskaplig författare var Ask föga verksam. Före sin utnämning hade 

 han utgivit skrifterna »Om lungbrand», »Chirurgiska iakttagelser» samt »Halsens 

 chirurgiska anatomi», och dessa förskaffade honom försteget framför medtävlaren. För- 



