Artis ol).steti'icipe professionen i Lund 1783—1918 



9 



fi'âgar Stobfeus och får det väl befogade svaret: »Est operatio pericuh plenissima, 

 qute uberiorem requirit experientiam antequam aHquid certi de ea statuatur. » 



Man kan icke förbigå Stobcci läraregärning utan att ägna en tanke åt hans 

 verksamhet som barnmorskelärare, en befattning som på det närmaste varit för- 

 bunden med barnbördshuset i Lund och tidvis även med professuren i obstetrik. 

 Jag har redan förut omtalat, att Stobseus år 1778 blivit antagen till den nyinrättade 

 barnmorskelärarebefatfnmgen för Skåne, medan han ännu var provinsialläkare i Chri- 



stianstad. Denna be- 

 fattning måste han 

 emellertid ha läm- 

 nat kort efter pro- 

 fessurens tillträdan- 

 de, ty redan 1787 



blev dåvarande 

 stadsfysikus i Carls- 

 hamn Caspar Tren- 

 delenburg »lärare i 

 barnförlossningsve- 

 tenskapeu i Malmö 

 med åliggande att 

 undervisa och ap- 

 probera barnmor- 

 skor för liela Skå- 

 ne » ^. Trendelenburg 

 behöll denna befatt- 

 ning till sin död 

 1820. Jag återkom- 

 mer sedan till barn 



f. 1717, 



KILIAN STOBiEUS, 

 1792. Artis obstetiiciiT! profes.soi- 1783—179-.: 



morskeundervisnin- 

 gen, vars förknip- 

 pande med den ob- 

 stetriska professu- 

 ren varit både av 

 godo och av ondo. 



De sista åren av 

 Stobsei verksamhet 

 stördes av ohälsa, 

 liksom de icke heller 

 tyckas ha förflutit 

 utan slitningar med 

 fakultetskollegerna. 

 Åtminstone klagar 

 Stobseus i en inlaga 



till konsistorium 

 1791, att fakulteten 

 befriat k andidate n 

 Jonas Gistrén från 

 examens undergå- 

 ende in arte obste- 



tricia. Fakulteten, som med stöd av Gistréns utmärkta meriter just i obstetrik haft 

 goda skäl för sitt förfaringssätt, anmärker i sitt svar, att Stobœus själv »examinerat 

 Cand. Gistrén och honom adproberat», påvisar oriktigheten av Stobfei uppgifter och 

 anhåller hos kanslern »om den satisfaction för Faculteten och det tilltal för Hr Prof. 

 Stobseus, som Hans Exc. med sakens beskaffenhet finner öfverensstämma». 



En dylik lapsus från Stobœi sida torde väl jämte sjukdom få skrivas på ålder- 

 domens räkning. 1789 anhåller han att få föreläsa »in propriis eedibus» och följande 

 år begär han ledighet från konsistoriegöromål och munera ambulatoria. Den 73 årige 

 mannens motivering är av ett särskilt intresse. En sådan ledighet skulle nämligen 

 så mycket bättre gagna honom, »som han för det närvarande är sysselsatt med ett 

 litet värks eller handboks utgifvande i dess enskilda profession med mera, hvilket 



' Hjelt ger den roande npplysninu;en, att Collegium Medicum var alldeles okunnigt om 

 Stol)a;i utnämning till barnmorskelärare. Även om Trendelenburg's verksamhet i denna egenskap 

 svävade landets högsta medicinska myndighet i okunnighet ända tilJ år 1792. 



2 



\ 



