12 



Jacqnés Boreiius 



ekonomihus i väster. Från är 1824 till slutet av 1840-talet bestod nu lasarettet av 

 tre liuvudbyggnader, nämligen själva lasaretlsbyggnaden inne i Paradislyckan och 

 tvänne ungefär lika stora och till exteriören varandra lika byggnader vid Paradis- 

 gatan, barnbördshus med kokhus i sydväst och kurhus i sydost. Under 1820-talet 

 byggdes därjämte tvänne envåningslängor, den ena utgörande en fortsättning från 

 barnbördshuset mot öster och den nndra från kurhusets västra ända mot väster; 

 emellan dessa, ungefär på mitten av tomtens södra sida, var då liksom förut och 

 allt framgent intill 1918 lasarettets huvudingång. På karta över Lunds stad av år 

 1837 (fig. 3) äro dessa hus jämte kurhus och barnbördshus markerade som en 

 sammanhängande länga utefter hela södra sidan av tomten utan markering av in- 

 körsporten. Tomtområdet var — som synes av kartan — hela södra delen av 

 Paradislyckan upp till en gränslinje, som gick längs norra fasaden av lasaretts- 

 huset (»Stallmästarehuset»). Den större norra delen av Paradislyckan användes 

 under en tid av universitetet som botanisk trädgård. De nämnda ekonomi hus- 

 längorna vid Paradisgatan kvarstodo, den ena till inpå 1870-talet, den andra 10 år 

 längre. Ar 1867 disponerades de på följande sätt: den västra lämnade — efter år 

 1864 verkställd reparation — rum för vaktmästare och dräng, obduktionsrum, lik- 

 rum och rum för jordfästningar; den östra tvättstuga med ångpanna m. m. för 

 tvätten och baden på kurhuset, samt torkrum och mangelbod. Det östra ekonomi- 

 huset revs i början av 1880 talet kort efter gamla barnbördshuset och sedan den 

 patologiska institutionenen blivit färdig. På platsen uppbyggdes år 1887 en port- 

 vaktstuga (se fig. 8). Det västra huset blev i början av 1870-talet förfallet 

 och ersattes år 1874 med ett ekonomihus, som ännu kvarstår (fig. 4) och under 

 åren 1874 — 1903 tjänstgjorde som ångpannehus, tvätt- och maskinhus, därefter som 

 bostadshus för ekonomipersonal. 



Vatten till såväl lasarettets som kurhusets l)ad, tvätt och kokning hämtades 

 från tvänne å tomten grävda brunnar, vilkas otillräckliga vattenlillgâiig man på 

 1860-talet sökte föröka genom ditledande av dräneringsrör från angränsande träd- 

 gårdar. Dricksvatten hämtades från en brunn på anatomiska (senare geologiska) 

 institutionens tomt. Ar 1873 inleddes vatten från stadens nyanlagda vattenledning. 



I 25 år, från 1824 till slutet av 1840-talet, fortsatte lasarettet sin verksamhet 

 i de nu beskrivna byggnaderna. Sängantalet var 32 på lasarettet, och 80 på kur- 

 huset; år 1838 hade man måst öka antalet till resp. 36 och 35. Enligt läkarens 

 årsberättelse för 1825 vårdades redan det året 486 patienter, därav 291 på lasarettet 

 och 205 på kurhuset; efter dåvarande förhållanden ganska stora siffror. Inpå 1840- 

 talet började utrymmet att tryta och behovet av en utvidgning av lasarettet göra 

 sig gällande. Det heter vid denna tid, att patienter ofta måste vänta flera 

 veckor för att få plats på lasarettet och beträffande kurhuset omtalas redan 1839 

 (dir.-prot. 12 April) att veneriska patienter måste läggas på golf ven uti de redan 

 med sjuksängar uppfylde rummen». 



Plats bereddes för ytterligare 8 — 9 sängar på kurhuset genom andre läkarens 

 bortflyttning därifrån. 



