Piufeesorii i fysiuloy;! vid JjUihIs universitet Magnus Blix' lijarna 



11 



ferior och är en slags fortsättuiiigsgren af den pâ denna lijärnhalfva. Frän donna 

 något obestämda början går dess förlopp visserligen bakåt, men desto mera medialt. 

 Förgreningen är liflig. Den förgrenar sig slutligen, såsom strax ofvan nämnts, i 

 en medial Ofli en bakre gren, hvilken senare öfvergår i den tvärställda sulcus 

 frontomarginalis. I riktning framåt nedåt går en fåra mot främre hemisfärkanten 

 bildande likasom en direkt fortsättning af sulcus frontalis médius, hvarigenom denna 

 då skulle kunna anses bilda en korsfåra till sulcus frontomarginalis. Strax medialt 

 ofvan bakre delen af sulcus frontalis médius är en så stor utstrålning af bifåror 

 på ett begränsadt område att partiet ger intryck af en sexstrålig stjärna af fåror, 

 hvilket utgör en ovanlig företeelse.. 



Sulcus frontalis inferior [fi) tager sitt ursprung ur sulcus prœcentralis iufei'ior 

 och går framåt under afgifvaude af ganska stora bifåror åt båda håll. Från främre 

 delen afgår nedåt en ganska lång fåra sulcus radiatns (r), som skär in i den vindel, 

 som omslutes af rami anteriores ascendens et horisontalis fissurte. Sylvii. Strax fram- 

 för afgifvandet af denna sulcus radiatus får sulcus frontalis inferior anses fortsätta 

 rent vinkelrätt medialt i sulcus frontalis médius. Sin främre afslutniug har den 

 ännu ett litet stycke framåt nedåt. 



Sulcus frontomarginalis [fma] utgöres af en enda sammanhängande fåra af 

 zigzagformigt, grenrikt förlopp. Den tager en gaffelformig början med två skänk- 

 lar, som begränsa framåt och medialt den vindel, som omsluter ramus anterior 

 horisontalis fissurse Sylvii (rh). Fåran följer i sitt allmänna förlopp undre kanten 

 af frontalloben från sin främre början och ej blott når utan äfven öfverskrider 

 hemisfärens mediala kant. Utom denna den egentliga hufvudfåran afgifver den 

 särskildt en gren, som går närmare frontallobens undre kant. 



Frontallobeus orbitalyta är rikligt försedd med fåror. Dessa sulci orbitales äro 

 ordnade i två mera sammanhängande grupper nämligen en främre och en bakre 

 H-formig grupp. Det bakre H-et är betydligt större och mera markeradt än det 

 främre. Sulcus olfactoriiis (olf) är af vanlig odelad form men sträcker sig så me- 

 dialt framåt att don t. o. m. öfverskrider homisfärkanten. Latei-alt begränsas den 

 af en högre buktande gyrus. 



På frontallobens medialyta utgår fi-ån den oafbrutna sulcus ciuguli flera tvär- 

 gående och slingrande fåror. På undre delen urskiljes en större med sulcus cin- 

 guli parallel fåra sulcus rostralis [ro], som sträcker sig framåt ända till frontalpolen, 

 där den delar sig i vinkliga slutgrenar. Med sin främre del sammanhänger sulcus 

 rostralis genom en sulcus rostralis transversus [rot) med sulcus cinguli i dess undre 

 ända. Nedanför sulcus rostralis kunna särskiljas några mindre fåror såsom sulci 

 rosir ales inferiores [roi). 



2. Vindlarna. 



Gyrus centralis anterior [CA] är visserligen en sammanliängando vindel, men 

 den grunda fåra, som i dess mediala del går öfvor den, delar don i viss mån 

 plastiskt, i det att den underifrån kommande delen visar sig genom sin form få 



