Professorn i fysiologi \'i<l I.iinds nnivrrsili't INhij^niis Blix' lijäriia 



15 



slingrande förlopp. En båglbrmig tara utgår långt ned från fissura parietoocci- 

 pitalis i dess nedre mediala del och sträcker sig uppåt framåt, öfverskrider mediala 

 hjärnkanten och delar sig i två ganska sagittalt ställda fåror af öfre ytans mest 

 mediala parti af parietalloben. 



Salens temporalis superior [fs] kan sägas bestå af två partier. Eii främre del 

 börjar vid lobens främre pol och sträcker sig 2 à 3 cm. slingrande bakåt och är 

 genom en ganska nedsänkt bryggvindel skild från den hakre delen af fåran. 

 Denna bakre del går något zigzagformigt hakåt, tills den rätt nedom delniugsstället 

 för fissura Sylvii själf delar sig, hvarvid den ena grenen fortsätter ett stycke bakåt 

 nedåt till fåran vid inskärningen mellan temporal- och occipitalloberna och den andra 

 rent bakåt för att dela sig återigen. Dess öfre gren kommer då att stå i för- 

 bindelse med en gren från sulcus postcentralis och utgör alltså ramus ascendens sulci 

 temporalis superioris [ats). Dess bakre slutgren står i ytlig förbindelse med de bakre 

 parietal- och occipitalfårorna och bildar egentligen en öfre gränsfåra för temporal- 

 loben mot parietalloben, men i verkligheten är den tidigt afbruten af en nedsänkt 

 bryggvindel. Dylika djupt belägna på ytan ej skönjbara vindlar förekomma säkert 

 mera äfven på denna hjärna än man med säkerhet kan konstatera, då man på 

 härdade hjärnor, såsom i detta fall, ej vill riskera att bryta sönder hjärnan vid under- 

 sökningen. Särskildt i bakre delen af parietalloben och i de trakter, där denna 

 lob samt occipital- och temporalloberna stöta samman, tyckas sådana djupt belägna, 

 dolda vindlar förekomma. 



Sulcus temporalis médius {tm) börjar vid temporallobens pol och sträcker sig 

 lika långt bakåt som sulcus temporalis superior, då äfven här en smal bryggvindel 

 afskär dess lopp och delar fåran i en främre och en bakre del eller rättare i flera 

 stycken bakre fåror. Den bakre fortsättningsdelen går zigzagformigt allt mer och 

 mer in på hemisfärens laterala underkant och fortsätter till sist helt på temporal- 

 lobens underyta ända inuti occipitalloben. 



Mellan bakre delen af sulcus temporalis médius och superior är det här breda 

 lobpartiet försedt med oregelbundna fåror, som äro att uppfatta såsom den af brygg- 

 vindlar styckade luifvudfåran. Sulcus temporalis médius' fortsättning å den undre 

 hjärnytan representerar, då ej någon annan fåra ligger mellan den och fissura 

 coUateralis, äfven sulcus temporalis inferior {ti). 1 lobens främre del står här en 

 fåra i förbindelse med fissura collateralis och kan uppfattas vara en kort främre 

 del af sulcus temporalis inferior. I öfrigt är det ganska breda partiet af temporal- 

 lobens undersida mellan fissura collateralis och sulcus temporalis médius eller inferior 

 knappast försedt med annat än ytliga antydningar till fåror. Någon bestämd i-amus 

 ascendens sulci temporalis medii finnes här ej. Det är därföre äfven ej möjligt att 

 påvisa en gyrus angularis, om än genom läget en vindel kan motsvara denna 

 ganska normala vindel. 



Angående occipitallobens begränsning ansluter jag mig väsentligen till Eber- 

 staller och Retzius. Begränsningen är genom fåror markerad framförallt å mediala 

 ytan, där fissura parietooccipitahs bildar gränsen mot parietalloben och fissura 



