Professorn i fysiologi vid Lunds universitet Maj^nu'ä Blix' lijiiraa 



17 



2. Vindlarna. 



Gyrus centralis posterior {CP) är här en till bredfl och form mycket oregel- 

 bunden vindel. Den börjar smal långt tillbaka, tilltager sedan i l)redd men går 

 därpå öfver i en mycket smal vindel för att åter tilltaga i bredd, hvarvid den al'- 

 gifver tvänne egendomliga korta utlöpare. Sedan den härefter aflämnat bakåt en 

 smal brygga, soin omsluter ofvantill sulcus subcentralis posterior, blir den åter 

 mycket smal, men vidgar sig sedan buktigt och slutar i den smala vindel, som af- 

 gränsar sulcus centralis nedtill. Gyrus centralis posterior sammanhänger alltså 

 framåt vid öfn^ och nedre ändarna med gyrus centralis anterior, upptill genom 

 lobulus paracentralis, som dock på mediala hjärnytan, dit den hör, nästan ute- 

 slutande bildas af främre centralvindeln, alltså hör till frontalloben. Vid sin ()fre 

 del afgifver gyrus centralis posterior en bryggvindel till Jo})ulus parie tatis superior (PS) 

 bildande omkring incisura cinguli en kraftig gyrus arciiatus anterior [AA). Bakom 

 denna vindel skär ännu en fåra in i mediala hemisfärkanten och går i riktning 

 framåt omsluten af en gyrus arciiatus anterior {A A). Bakre ändgreiien af sulcus 

 interparietalis proprins omslutes af en gyrus arcuatns posterior [AP). Samma fåras 

 mediala gren, som löper något så när parallelt med sulcus postcentralis, ger en gren 

 framåt och sedan en gren bakåt medialt. Båda dessa grenfårors ändar omslutas af 

 vindlar, gijri arcuati medii {AM). 



Prœcuneus {PC) är här framåt och bakåt väl begränsad af incisura cinguli och 

 fissura parietooccipitalis. Denna parietallobens mediala yta är äfven nedåt med 

 undantag af en liten bakre del väl begränsad af en zigzagfåra sutcus suhparietaJis [sp), 

 som bildar fortsättning af sulcus cinguli. Själfva precuneus är rik på vindlar och 

 den bakre vindeln går öfver i gyrus cinguli för att där hafva sin direkta fortsätt- 

 ning i isthmus. 



Lohtdns parietalis inferior [PI) är särskildt på denna sida ej lätt att analysera 

 och det i synnerhet på dess bakre del. En bestämd gyrus supramarginaJis [SM) 

 har förut omtalats såsom omfattande ramus ascendens fissurre öylvii. Den är dock 

 smal, då den skall passera själfva fårans spets, men erhåller i sin bakre del en 

 betydlig bredd, som dock är skenbar, i det den genom sin korta midtfåra antydes 

 såsom en dubbelgyrus. Sådana midtfåror hafva ofta sina motsvarigheter i hela 

 fåror hos andra hjärnor, livarigeuom äfven antydes, att den breda vindeln motsvarar 

 en bågvindel under vanliga förhållanden. Under dylika förutsättningar skulle den 

 bakre delen af det breda bakre stycket af gyrus supramarginalis vara att ujipfatta 

 såsom en relativt själfständig vindel, som begränsar ramus ascendens sulci tempo- 

 ralis superioris framåt. Men då denna uppstigande gren af temporalfåran går r)fver 

 i sulcus postcentralis, så få vi ej här någon afslutningsvindel eller gyrus angularis. 

 Skulle något parti motsvara gyrus angularis, vore det den bakom och något ofvan- 

 för ramus ascendens liggande gyrus, som å bilden reservationsvis betecknats med 

 ANG. Det kan beteckna en förskjuten gyrus angularis. Såsom gyrus parietaJis 

 inferior posterior [PIP] är att uppfatta framför allt den i sin mediala del breda 



8 



