22 



Carl M. Fürst 



sulc.s olfactorius. Naturligtvis finnas under detta förlopp talrika bifåror åt båda 

 sidor, begränsande de båda slingrade frontalvindlarna. 



Sulcus frontalis médius {fm) är såsom vanligt äfven här ej lätt att noga be- 

 stämma. Ett parti är liiisom en fortsättning framåt af sulcus frontalis superior 

 men är dess sträcka kort, då den snart går öfver i en afdelning af sulcus fronto 

 marginalis. Ett annat parti är vinkelforniigt med sin ena skänkel genom eu nedsänkt 

 vindel skild från sulcus frontalis inferior. Den andra skänkelu är genom en djup 

 vindel skild från en del af en fåra, som i det närmaste partiet väl skulle kunna 

 räknas till sulcus frontalis médius, innan riktning och läge angifver en sulcus fronto- 

 marginalis. Ifrån denna senare afdelning af sulcus médius (s. inferior?) utgår 

 en lång sulcus radiatus (r). Men likasom vi beskrifvit tväune rami anteriores hori- 

 sontales fissurce Sylvii, så få vi tvänne sulci radiati. Den här nämnda är den främre 

 större fåran (r), som ligger mellan de båda rami horisontales, då däremot den 

 mindre bakre sulcus radiatus anterior (r) ligger emellan ramus horisontalis an- 

 terior och ramus ascendens. Deima senare är nedåt bakåt gående gren af 

 en trestrålig stjärnfåra, som hör obetingadt till sulcus frontalis inferior-gruppen af 

 fåror, men skild från hufvudfårau genom en något nedsänkt vindel. Sulcus fron- 

 talis inferior (f) går ut ifrån sulcus priccentralis i midten af dess nedre afdelning 

 och har ett ganska kort förlopp. Om öfriga fåror, som kunna räknas till dess 

 grupp, har ofvan talats. 



Rikedomen på vindlar och komplicerade fåror i främre delen af pannioben 

 gör, att endast en del af delarna, som höra under sulcus frontomarginalis (find), 

 identifierar sig med det vanliga förloppet d. v. s. något så när parallelt med orbi- 

 talkanten. Vi kunna särskilja tre afdelningar af sulcus frontomarginalis. Den 

 mediala är isolerad. Framför och lateralt om den går en marginalfåra, som 

 sträcker sig upp i den förut omtalade långa fåran, livilken utgår såsom sulcus fron- 

 talis superior ur sulcus prœcentralis, och efter att ett stycke kanske hafva kunnat upp- 

 fattas såsom en sulcus frontalis médius, slutar såsom sulcus frontomarginalis 

 vid frontallobens främre mediala rand, i det den här skär in i hemisfärkanten. 

 Den mest laterala delen står genom sin fortsättning i öi)i)en förbindelse med sulcus 

 radiatus anterior. En gren från sulcus frontomarginalis skär främre hemisfärkanten 

 och går öfver i en af skänklarna på en H-vindel å undre ytan af frontalloben. Orbi- 

 talfårorna äro djupa i laterala partiet, grunda i det mediala }>artiet. Sulcus olfacto- 

 rius [ulf] har vanligt djup och förlopp. Den sträcker sig ganska långt fram mot 

 främre frontallobkanten. 



På mediala ytan af frontalloben går längst bakåt en rak tvärfåra, som når 

 hemisfärkanten och begränsar framåt lobulus paracentralis (PaCj. Framom denna 

 fåra går från hemisfärkanten sulcus prœcentralis mcdialis {prm), och omfattande 

 förbindelsevindeln på mediala ytan mellan gyrus centralis anterior och gyrus fron- 

 talis superior utgår grundt från sulcus paracentralis anterior en bågformig sagittal- 

 ställd fåra. Tvärfårorna från sulcus cinguli in i frontalloben äro talrika och nå 

 tilldels hemisfärkanten. På undre delen af mediala ytan är en tydlig men af 



