24 



Carl M. Fürst 



Gyrus frontalis inferior (FI) sammanhänger genom en smal vindel med gyrus 

 centralis anterior och har äfven förbindelse med gyrus frontalis médius. I öfrigt 

 är den uppåt ganska väl begränsad. Pars opercidaris intermedia [OPI] är här af 

 betydlig storlek genom den förut beskriPiia dubbleringen aP ramus anterior horison- 

 talis fissurge Sylvii. Den innesluter också tvenne sulci radiati. Delta kilformiga 

 operculum intermedium utgör alltså största delen af nedre frontalvindeln. Det är 

 bakom detsamma endast ett smalt stycke, som tillhör gyrus frontalis inferior och 

 som bildar pars opercidaris superior. Denna är genom sulcus diagonalis skild i två 

 delar, en främre pars ascendens och en bakre pars basilaris. Pars basilaris är här 

 som så ofta en nedtryckt vindel, om ock detta ej är här vidare betydligt, då 

 slyugan är helt och hållet synlig på ytan. P^ör bedömandet af Broca'ska vindelns 

 storlek på denna vänsterhaif va bör man äfven taga med i beräkningen den 

 delen af nedersta partiet af gyrus centralis anterior, som ligger framför den ofvan 

 sulcus subcentralis anterior belägna iusänkningen eller antydningen till fåra. Säkert 

 bör detta parti i fysiologiskt hänseende åtminstone medräknas till ßroca's vindel. 



På orbitalytan fortsätter gyrus frontalis inferior och intager dess yttre bakre 

 kil. Största delen af hjärnans orbitalyta eller partiet mellan denna kil och gyrus 

 rectus (s. olfactorius) intages af gyrus frontalis médius. 



Frontnlloben i sin helhet visar ett bakre och öfre parti af breda stora vindlar, 

 men framåt och åt sidorna samt undertill blü'va vindlarna hHigare d. v. s. talrikare, 

 smalare och tätare i slingringarna. Ehuru detsamma han sägas äfven om förhål- 

 landena å höger hjärnhalfva, är dock vindelrikedomen påtagligen större på vänster 

 panniobs främre del. 



Begränsningsfarorna mellan gyrus frontalis inferior och médius på orbitalytan 

 utgöras af ett par af skänklarna i stora H-et, som bildas af den stora fåre-stjärnan. 

 Genom fårornas ställning till hvarandra här uppstår en ovanligt vacker gyrus 

 insiilafus, hvilken tillhör gyrus frontalis médius ])å orbitalytan. 



13. Lobus parietalis, lobus occipitalis och lobus temporalis. 



1. Fårorna. 



Sulcus postcentrcdis utgår från fissura Sylvii och går ganska noga parallell 

 med sulcus centralis samt når och öfverstiger hemisfärens mediala kant, endast 

 obetydligt fortsatt på mediala ytan. Den är genom en smal vindel på ungefär 

 midten af sitt förlopp delad i en sulcus postcentralis superior och en inferior. 

 Sulcus postcentralis står ej i förbindelse med sulcus centralis. Sulcus poslcentralis 

 super/or [pos) är en helt isolerad fåra och har alltså inga förbindelser med andra 

 fåror men afgifver några mindre bifåror framåt och bakåt. Dess nedre slutgren 

 går bakåt och omfattas af en djupare vindel, som här afgränsar den. Sulcus 

 p)ostce'ntraUs inferior [poi) är däremot i förbindelse både med fissura Sylvii och 

 med sulcus parietalis proprius. Vid fissura Sylvii skär den djupt in. Med sulcus 



