Om Jacobsonska organets konstruktion och funktion 



15 



mellan Regio vestibularis och Regio respiratoria samt att de — efter den histo- 

 logiska byggnaden att döma — producera ett seröst sekret. 



Tillsamman med tårvätskau flyter sekretet från alla dessa körtlar utmed näs- 

 hålans väggar till dess botten och utmed denna bakåt-nedåt till Ductus naso-palatinus 

 för att genom denna vidarebefordias till munhålan. 



Utom betydelsen för inspirationslnftens (ocli i vissa fall ^ för nosspetsens) be- 

 fuktande samt såsom tillskott till saliven spelar, såsom jag i det följande skall söka 

 visa, denna sekretström en viktig roll för Jacobsonska organets funktion. 



Jacobsonska organets mynning 



är, som bekant, betydligt trängre än organets lumen för öfrigt. 



Hos vuxna exemplar af mus och marsvin har jag å tvärsnittsei'ier genom 

 organet uppmätt lumendimensionerna vid organets midt resp. genom dess mynning 

 och därvid funnit följande tal: 



Mus: Största genomskärning vid organets midt: 0,32 mm. 



» » » » mynning: 0,li » 



Marsvin : » » » » midt : 0,55 » 



» » » » mynning: 0,18 » 



Såsom likaledes bekant, mynnar däggdjurens Organen Jacobson! vanligtvis i 

 Ductus naso-palatinus (s. in eis i vus) ; hos olika arter dock på olika höjd. Endast hos 

 männisJca och gnagare skulle, enligt hittillsvarande uppgifter, organet n}ynna direkt 

 i näshålan. 



Dessa sistnämnda uppgifter äro emellertid, enligt hvad mitt undersöknings- 

 material visar, oriktiga. Hos båda de af mig undersökta Edentaterna, Tatnsia och 

 Tamandua, mynnade Organen Jacobsoni direkt i näshålan liksom hos gnagarna; 

 och hos ett af pungdjuren, Triehosurns vulpecula mynnade organet i Ductus naso- 

 palatinus' öfre vidgade mynningsparti, d. v. s. på ett sådant sätt, att man lika 

 gärna kunde säga, att det mynnade direkt i näshålan. 



I öfversta ändan af Ductus naso palatinus mynnade organet hos Soreoc och 

 Mustela; ungefär i gångens midt hos Didelphys cancrivora, svin, hand och rtjj« 

 (Mijcetes); i dess nedersta del hos /år ^ och hal/apa (Lemur). 



Jacobsonska organets egna körtlar 



äro genom föregående författares arbeten betydligt bättre kända än näshålans 

 körtlar. 



Man kan särskilja s. k. ändkörtlar, som mynna i organets bakre, blinda ända 

 och ofta äro mycket starkt utvecklade, samt en öfre och en undre rad småhörtlar, 



' Såsom t. ex. hos hunden. 



^ Bai.ogh's (1861) ofvan (s. 7) omnämnda uppgift är sålunda oriktig. 



