18 



Ivar Broman 



På liknande sätt varierade de öfriga af mig undersökta däggdjuren. Många 

 C/år, stnn, hälta, Sorex, Didelphys dorsigera, Halmatui us och Lemur) hade endast en 

 stor vensinus i organets lateralvägg; andra (Talpa, Didelphys cancrivorä och Tricho- 

 surus vulpecuJa) hade i stället flera smärre venrum. 



Hos ett 38 mm. långt /irt//-foster voro båda dessa möjligheter kombinerade, i 

 det att lateralväggen innehöll både kavernös väfnad och en central större vensinus. 

 Hos en 61 mm. lång Didelphijs cancrivora var kavernös väfnad iakttagbar äfven i 

 organets mediala vägg. 



Hos ett 47 mm. långt hältalostev var ifrågavarande vensiims i Jacobsonska 

 organets lateralvägg kontralierad och så otydlig, att jag vid första genomseendet af 

 snittserien föibisåg den. Ett 33 mm. långt hà'ltaîoster visade emellertid tydligt, att 

 den var förhanden äfven hos denna art. 



På samma pätt var venen på giund af konh-jiklion olydlig lios en »/»/.'■unge 

 (se Fig. 5). 



Sept. oaitilag. nasi 



" Sviillkroppsveii 



Fig. .'S. 



Tviueiiitt genom tie Jacoljsonska organen af en 31 mm. lång iinis-unge (några dagar gammal). 



Förstoring: 60 ggr. 



I dylika fall kan det lätt förefalla, som om både vensinus och kavernös väf- 

 nad saknades Jag antager också, att det är med stöd af dylika preparat, som man 

 ansett sig kunna förneka existensen af dylika inrättningar i laterala organväggen 

 hos vissa däggdjur. 



Ty hos alla af mig undersökta däggdjursarter har antingen typisk svällväf- 

 nad eller en tjockväggig venös sinus bildat stomme i Jacobsonska organets la- 

 teralvägg. 



Framhäfvas bör, att den ifrågavarande venen har så tjock media, att den å 

 tvärsnitt ofta gör intryck af att vara en arter. Att en dylik ven kan kontrahera 

 sig så, att dess lumen temporärt fullständigt försvinner, därpå hafva vi i den för 

 erektionen så viktiga Vena dorsaUs penis suhfciAciaUs hos människan ett exempel. 

 (Benba, 1902). 



Att en dylik ven för kontraktionen af Jacobsonska organets lateralvägg måste 

 hafva samma effekt som kontraktil, kavernös väfnad, är själfklart. För den, som 

 till äfventyrs skulle tvifla härpå, ber jag att få hänvisa till Figg. 4 och 5. Desamma 

 visa preparat af musungar med kärlet ifråga i olika kontraktionsstadier. Då kärlet är 



