Olli Jacobsonska organets konstruktion och funktion 



ett senare stadium åter införlifvas i organets luktopithel. Ty såväl hos unge af 

 huggorm som af snok (se Fig. 10) har jag förgäfvcs sökt efter körtlar, som inmynua 

 direkt i organets lumen. 



Hos de undersökta saurierna (se Fig. 11) tyckas de ifrågavarande epithel- 

 knopparna aldrig ens anläggas. 



H. näs- Näsbrosk- 

 Org. Jac. ilx. »Lnktben» hålan kapsel Vomer 



Fig. 11. 



Tvärsnitt genom hnfvudet af 78 mm. lång Anguis-nnge. — Förstoring 50 gånger. 

 De båda Jacobsonska organen träffade just genom förbindelsekanalerna metl munhålan. — De med 

 pilar betecknade muntakspartiorna omedelbart lateralt om organens mynningar i munhålan skjuta 

 relät, långt ned; vid tryck å desamma fjädra sig kolfbrosken uppåt och förminska organens lumina. 



Stommet i organets inbuktande, undre vägg (som motsvarar lateralväggen hos 

 däggdjurens Organon Jacobsoni) utgjordes i hela dess utsträckning af en concha- 

 liknande prominens från organets skelettkapsel. Hos Saurierna bestod denna pro- 

 minens enbart af brosk; hos Ophidierna deltog dessutom på sina ställen äfven 

 Vomer i att bilda densamma. Hos ingendera kunde i denna organvägg existensen 

 af sådana kärl konstateras, som nämnvärdt skulle kunna förändra densammas volum. 



Det var sålunda tydligt, att hos Lepidosaurierna Jacobsonska organet saknade 

 egen sugapparat. För en tid återvände jag därför till det gamla föreställningssättet: 



4 



