Slutsatser. 



De nyss beskrifna experimentella undersökningaraa hnfva alltså tillfullo be- 

 kräftat de viktigare förmodanden, hvartill redan den noggrannare morfologiska 

 undersökningen af de Jacobsonska organen syntes berättiga. De ställa nemligen 

 utom allt tvifvel: 



1) att de Jacobsonska organen hos såväl Leindosanrier som däggdjur icke inne- 

 hålla luft, utan vätsha ; 



2) att desamma äro så konstruerade, att de från den eller de kaviteter, med 

 hvilka de genom utföringsgångssystem äro förbundna, kunna int^itga vätska. 



Denna sugning sker hos Lepidosaurienia mekaniskt, så snart ett å muntaket 

 (= under organen) appliceradt tryck upphör. Hos däggdjtiren däremot sker den 

 reflektoriskt och väl endast, då djuret får intresse för något luktämne. 



Säkert är, dels att organet hos däggdjur under ganska lång tid kan stanna i 

 hvila, d. v. s. underlåta att insuga vätska (se de flesta experimenten å däggdjur!) 

 dels att detsamma på mycket kort tid kan insuga vätska utifrån ända upp till sin 

 blinda ända (se experim. I och VI å marsvin A, resp. hund A). 



På grund häraf finner jag det troligt, att Organon Jacobsoni är ett -precisions- 

 Inlttorgan, som (tack vare sin afstängdhet och däraf följande möjlighet till hvila) 

 då det hastigt träder i funktion, är i stånd att retas äfven af så minimala lukt- 

 ämnen, som på näshålans luktslemhinna ej förmå göra något intryck. 



Sannolikt är därför Organon Jacobsoni ett synnerligen viktigt — för att icke 

 säga nödvändigt — organ hos alla djur med så kalladt »spårsinne» ^. 



Ej blott hos däggdjuren, h vilkas Jacobsonska organ ju alltid hafva mer eller 

 mindre direkt förbindelse med näshålorna och under förmedling af det serösa kör- 

 telsekretet från dessa ^ hafva möjlighet att insuga luktämnen, som finnas i inand- 

 ningsluften, kunna dessa organ vara viktiga redskap för spårsinnet. xÄfven hos 

 ormarna och de fissilingiia ödlorna äro enligt min tro de Jacobsonska oi-ganen att 

 betrakta såsom spår sinnesorg an. Luktämnenas transport till organens mynningar för- 



' Det morfologiska underlaget för ett godt spårsiiine är enligt min mening dels ett väl ut- 

 veckladt Organon Jaeobso)ii, dels en relativt stor Area olfactoria i näshålan. 

 " Hit räknar jag äfven den i näslifllorna nedflntn.n tnrvätskan. 



5 



