Om Jacobsonska organets konstruktion och funktion 



35 



Jacobsoii'ska organen mynna i näshålorna, kunna dessa dock insuga vätska äfven 

 från munhålan. Detta framgår af experiment I (å marsvin A). Hos detta marsvin 

 hade nemligen tusch från munhålan inträngt i venstra Organon Jacobson!. 



Efter allt att döma finnas således hos däggdjuren alla öfvergångsformer mellan 

 en typ af Jacobsons organ, som hämtar sina luktintryck hufvudsakligast från mun- 

 hålan (t. ex. kon), och en annan typ, som hämtar dem enbart från näshålan (t. ex. 

 hästen). Vanligast är väl den mellanform, som kan taga luktintrycken från båda 

 håll, men med något företräde för näshålan. 



Till sist är att framhäfva, att en tydlig relation tyckes finnas emellan Jacob- 

 sonska organet och de stora näshålekörtlarna. Ju högre upp organets mynning är 

 belägen, desto större är uppenbarligen organets behof af rikligt seröst sekret från 

 näshålan. Häri ser jag en förklaring till uppkomsten af de talrika stora näskört- 

 larna hos gnagarna. — Undergår det i näshålan mynnande Organon Jacobsoni 

 (såsom hos männislan) regressiv metamorfos, så atrofiera samtidigt alla de stora 

 näskörtlarna.' — Detsamma kan blifva fallet, ifall organets mynning under ut- 

 vecklingens lopp nedflyttas till munhålans omedelbara närhet, så att de serösa spott- 

 körtlarna kunna ersätta näskörtlarnas sekret; åtminstone om, såsom hos l;on, sam- 

 tidigt möjlighet uppstår att, då organet suger, afstäiiga näshålan från detsamma. 

 Detta är, tror jag, orsaken till att till och med Stem s näskörtel hos kon em- 

 bryonalt atrofierar, ehuru hos detta djur Organon Jacobsoni är väl utveckladt. 



' Hos ett 53,2 inni. långt människofoster har jag funnit anlag ej blott till Stenü's näskörtel 

 utan äfven till de öfriga stora näskörtlarna, som hos gnagarna mynna å eller nära gränsen mellan 

 vestibiilum och regio respiratoria. 



