Till frågan om s. k. liiktfysiologisk kompensation 



5 



»1st endlieli das richtige Verhältnis gefunden, so verspürt man nicht länger den 

 geringsten Geruch. Die Ehniinierung der Walirnehniungeii ist dalier ahsolut». 



ZwA ARDEßiAKEii iir väl inedveteu om, att en dyhic inbördes annihilering av 

 sinnesintrycken är något i hög grad påfallande. Han säger i sammanhang med 

 beskrivningen av ett av sina hithörande experiment: »Ich hal)e also die merkwürdige 

 Ersclieinung festgestellt, dass zwei kraftige Sinnesreize einander bis zur Vernichtung 

 abschwächen, sogar einander vollkommen aufheben.» 



Så överraskande än detta fenomen måste förefalla varje sinnesfysiolog, så har 

 det dock ganska litet blivit föremål för ingående granskning. 



Länge var det endast från Zvvaakdemaker's eget laboratorium, som några 

 ytterligare studier publicerades utöver Zwaardkmaker's eget kortfattade meddelande 

 om fenomenets existens. (Se härom Zwaardemaker's sammanställning i Tigeh- 

 stedï's Handbuch der |)hysiologischen Methodik, Bd 111, 1, s. 87 o. f.) Och ganska 

 anmärkningsvärt var, att andra inom luktsiiniets fysiologi verksamma forskare an- 

 gåvo, att de aldrig hade påträffat den fullständiga luktkompensatii>nens fenomen 

 Så säger den år ISDS avlidne franske luktfysiologen Passt i sin sammanfattande 

 framställning av luktsinnet i L'année psychologique, Bd 2, 1896, s. 399 efter en 

 kritik av Zwaardemaker's försök: »/e n'ai pu ohacn-er le phénomène de la 



compensation des odeitrs imliquc jxir Zivaarde}naherf> (kursiveringen härrör från Passy). 

 Därmed vill han ej förneka möjligheten av fenomenet, men han tillägger: «Parmi 

 le nombre considérable d'odeurs (|ue j'ai expérimentées, je ne l'ai jamais rencontré '. 

 Nagel, som också ägde stor erfarenhet på luktsinnets område, skriver (Zeitschrift 

 f. Psychologie und Physiologie der Sinnesorgane, Bd 15, 1897, s. 101): »Völlige 

 Kompensation habe ich nie beobachtet, will aber ihre Möglichkeit durchaus nicht 

 bestreiten». Och Henninci säger i sin stora monografi Der Geruch, Leipzig 191 G, 

 s. 103: »Genau wie Passy, Nagel u. a. war ich nie in der Lage, diese Kompensa- 

 tionen bei raeinen Versuchspersonen oder an mir zu beobachten». Under det Passy 

 och Nagel ej ville {»åstå, att den fullständiga konapensationens fenomen alls ej 

 existerar, är delta uppenbarligen Henning's bestämda u])pfattning. Och han söker 

 klargöra orsakerna till Zwaardemaker's misstag. 



När meningarna om ett fysiologiskt fenomens existens äro så splittrade som i 

 denna fi'äga, har man al! anledning att fråga sig, i vad mån förklaringen kan ligga 

 i de använda metoderna. Och granskar man den ZwAAROKMAKER'ska metodiken, 

 kommer man till det resultatet, att den knappast kan anses fylla de anspråk, som 

 man numera torde ha rätt att ställa på en avgörande sinnesfysiologisk metod. 

 Framför allt är den ZwAAROEMAKER'ska olfaktometermetoden föga lämpad för ut- 

 förandet med vederbörlig kontroll av hithörande försök. 



Gerna skall här erkännas, att Zwaarde;\iaker ej helt förbisett önskvärdheten 

 av kontroll försök. I sin redogörelse i Tigerstedt's ovan citerade handbok ger han 

 anvisning på en möjlighet att undvika «autosuggestion» . Det gäller där använd- 

 ningen av en dubbelolfaktometer för kompenseringsändamål. Den luft, som i de 

 parallellkopplade olfaktometercylindrarna bemängts med skilda lukter, föres genom 



