8 



Torslen Tlninberg 



gånger, som försöket upprepas, ändrar sig med en viss sannolikhet de värden på 

 retningsintensiteten, som skänker de nu nänmda yttersta gränsvärdena. 



Vad beträffar undersökningen av kompensationsfenomenen med här ifråga- 

 varande metod, så börjar den med en bestämning av minimum perceptibile för var 

 och en av de två (çUer flera) substanser, som skola prövas på en eventuellt bestå- 

 ende kompensation. Själva prövningen med hänsyn till kompensationsfenomeuet 

 utföres sedan på det viset, att man av det ena ämnet (ämnet A) använder en kon- 

 stant mängd, nämligen lämpligen en mängd, som nätt och jämnt möjliggör lukt- 

 ämnets säkra urskiljande. Till ett dylikt prov sättes sedan i långsamt stigande 

 mängd det ämne (ämnet B), som skall prövas på sin förmåga att med ämnet A 

 giva en luktlös blandning. Med var och en av de så erhållna blandningarna göras 

 tillräckligt ofta upprepade bestämningar med liänsyn till om de kunna urskiljas 

 från blindprov, som endast hålla vatten, varvid reagenten givetvis ej får ha reda 

 på, vilket som är huvudprov och vilket som är blindprov. Och på detta sätt 

 undersökes, om tillsatsen av ämnet B åstadkommer en minskning i reagentens för- 

 måga att urskilja huvudprovet från blindprovet. 



En bestämd fördel mod denna metod är, att den bör såväl kunna upptäcka 

 som siffermässigt karakterisera vad man skulle kumia benämna den ofullständiga 

 kompensationens fenomen. 



Ser man igenom den av Zwaahdrmakkr i Tigerstedt's ovan citerade Hand- 

 bole s. 90 återgivna tabellen över 36 olika kompensationsförsök, utförda av Zv^^aab- 

 demaker's lärjunge Hermanides, framträder tydligt, hur sällan fullkomlig kompen- 

 sation ernås. Bland de 36 försöken beskrives kompensationen såsom »vollkommen» 

 blott i ett enda fall, under det den för 6 fall beskrives som »fast vollkommen» och 

 man i ett flertal andra fall har att göra med beteckningarna »unbestimmt», »unsicher», 

 »undeutlich» o. s. v. 



Inför dylika uppgifter ställer sig den frågan: Ar den försvagning i sensationen, 

 som uppges förekomma, när två luktämnen bjudas i blandad form, gent emot för- 

 hållandet, när de få verka var för sig, av psykologisk art eller av fysiologisk art? 

 Och härvid menas med en |)sykologiskt betingad försvagning en av någon anledning 

 mindre frappant kvalitet hos den genom blandningen förändrade förnimmelsen, 

 under det med en på fysiologisk bas stående intensitetsminskning avses en sådan 

 försvagning, som står 1 samband med en verklig stegring av retningströskeln. 



I själva verket torde uppgifterna rörande »ofullkomlig kompensation» få anses 

 ofullständiga, liksom också uppgifterna om att två luktämnens blandning åstad- 

 kommer en inbördes avtrubbning eller försvagning, så länge de ej kompletteras 

 med tröskelvärdebestämningar å dessa blandningar. 



Man kan nämligen väl tänka sig, att en blandning av två luktämnen genom 

 att den t. ex. på grund av reagentens inställning visar en mindre frappant lukt- 

 kvalitet än varje luktämne för sig, kan te sig såsom ett bevis på partiel inbördes 

 aimihilering, trots att i själva verket minimum perceptibile, vilket dock utgör det 



