Patliogena bakteriers etc. beroende af främmande bakterier 



9 



renkulturer vid jäsningen, och det är äfvenledes denna faktor, som jämte mjölksyre- 

 bakteriernas snabba växt gör^ att i mjölk som får stå någon tid i rumsvärme vi 

 regelbundet få en mjölksyrejäsning, fastän ju najölken förutom mjölksyrebakterier 

 innébåller massor af andra bakterier, bvilka emellertid genom den vid mjölksyre- 

 bakteriernas snabba utväxande bildade mjölksyran afsevärdt hindras i sin utveckling. 



På liknande sätt verka äfvcn större alkalimängder, som af vissa bakterier 

 produceras i kulturer. 



Antagonism i hrlfurer^ beroende pä mera specifika hakterieprodukter . 



Men förutom denna mera allmänt verkande antagonism möter oss ock en 

 annan antagonism af mera specifik art. Bland hithörande former torde nog anta- 

 gonismen mot mjältbrandsbacillen vara den både längst kända och bäst studerade. 

 Vid denna antagonismform skall jag därför uppehålla mig. 



Odlas mjältbrandsbacillen samman med andra baciller antingen i buljong eller 

 på ytan af fasta substrat såsom gelatin och agar, visar det sig enligt fiere forskares 

 meddelanden, att vissa bakterier, såsom t. ex. pyocyaneus, staphylococcer och pneu- 

 mococcer, ej blott hindra mjältbrandsbacillen i dess utväxt utan t. o. m. döda den, 

 under det att andra t. ex. typhus, cholera, hönscholera ej hafva något som helst 

 inflytande på densamma. Frånsedt pyocyaneus, hvilken utöfvar en liknande häm- 

 mande inverkan på en mängd andra baciller, visa sig de för mjältbrandsbacillen 

 skadliga bacillerna för andra baciller helt oskadliga. Man ser sålunda att ifråga- 

 varande antagonism är i viss mån specifik ej blott så att vissa bakterier, ej andra, 

 hämma resp. döda mjältbrand, men också på det sätt, att de som så göra äro overk- 

 samma mot andra baciller. Och likartadt förhållande återfinnes t. ex. vid den af Loue ^ 

 funna och beskrifna antagonistiska coccen. Deima verkade nämligen intensivt an- 

 tagonistiskt på tetragenus, anthrax, staphylococcer och hönscholera, mindre på typhus, 

 mustyphus och cholera samt ej alls på coli och Friedländers bacill. 



Hvarpå beror nu denna form af antagonism? Säkert ej på näringsutarmning 

 af substratet genom antagonisten. Detta visas tydligt bland annat däraf, att extrakt 

 af antagonisterna, sålunda utan de lefvande bakterierna, ha samma verkan, som de 

 leivande antagonisterna själfva (Pane, Lode), och där kan det ju ej vara tal om 

 någon näringsförbrukning genom antagonisterna. Lika litet kan fenomenet bero på 

 reaktionsförändring. Visserligen kunna reaktionsförskjutningar iakttagas, men dessa 

 äro i så fall af så obetydlig grad, att de ej kunna spela någon roll för under- 

 tryckande af andra bakterier. Så omnämner t. ex. Lode, att hans antagonistcocc 

 väl åstadkom en svagt sur reaktion i Substraten, men att coccens antagonist- 

 verkan ej hade något samband härmed, hvilket framgick däraf att, när genom 

 tillsats af Ca2Co3 till substratet den sura reaktionen uteblcf, antagonismen dock 

 var lika uttalad. Grunden till denna antagonism ligger i de sekretionsprodukter, 

 Som af antagonisterna afsöndras och diffundera ut i Substraten. Det ser man 



' Lode: Centralbl. f. Bakt. Orig. Bd 33 s. 197. 



2 



