10 



J. Forssinail 



redan i en spriduingskultur af en antagonist och den eller de bakteriearter den 

 förmår undertrycka. Antagouistkolonierna ha där en mer eller mindre, ej sällan 

 mycket bred zon ikring sig, inom li vilken inga andra bakteriekolonier finnas; först 

 därutanför utveckla de sig. Men de afgörande bevisen för att det är sekret, som äro 

 verksamma, har lämnats därigenom, att man, såsom redan ofvan nämnts, lyckats 

 ur bakterierna (eller deras kulturer) extrahera de verksamma ämnena. Dessas 

 kemiska sammansättning är ej närmare bekant, men beträffande det antagonistiska 

 ämnet hos pyocyaneus ha dock Raubitschek och Russ ^ visat, att det är en 

 lipoid substans, löslig i alkohol, eter och benzol; det är därjämte koktostabilt 

 och tål enligt Emmerich och Löw 2 timmars kokning utan att förstöras. Afvea 

 antagonistsubstansen hos Lodes antagonistcocc var koktostabil. Den var löshg i 

 96 Vo alkohol, men ej i eter. Sta})hylococcers och pneumococcers antagonistsubstau- 

 ser vis-à-vis rajältbrand äro äfven enligt Pane lösliga i alkohol; angående såväl 

 deras löslighet i andra lipoidlösande ämnen som om deras therinostabilitet finnes 

 däremot intet meddeladt. 



Sijmhios. 



I fråga om symbios bakterier emellan äro våra kunskaper, såsom redan sagts, 

 långt mindre än beträffande de antagonistiska förhållandena. 



Sådana former af symbios, som t. ox. den inom botaniken kända symbiosen 

 af svampar och alger till lavar, där bägge parterna — symbionterna — till ömse- 

 sidig fördel saminanlefva — ■ äeii nintudlir^liska fiiini,}>insen — äro inom bakteriologieu 

 ej med säkerhet kända (se nedan), ehuru de törliända finnas Irland bakterierna lik- 

 som bland såväl de lägre som de högre växterna. Det är (nästan) uteslutande den 

 ensidi;/a symbiosform, hvilken Gahré betecknat med namnet metabios, som bland 

 bakterierna iakttagits och hvilken består däri, att i en blandning af bakterier den 

 ena bakteriearten genom sin verksamhet antingen så påverkar näringssubstratet, att 

 därur framgå produkter, som befordra den andra artens utveckling eller på annat 

 sätt, t. ex. genom neutralisation al' för den andra bakterien skadliga ämnen, gagna 

 dessa. 



Som ett exempel bland den stora mängden på dylik metabios kan mjölksyre- 

 jäsningen anföras. Denna process har redan framdragits som exempel vid diskus- 

 sionen om antagonismen, i det jag 'då framhöll, huru den vid mjölksyrejäsningen 

 af mjölk uppkommande syran hindrade eller i hvarje fall fördröjde de andra i 

 mjölken befintliga bakteriernas växt. För en grupp af mikroorganismer — näm- 

 ligen för mögelsvampar — är emellertid den sura reaktioneii särskildt gynnsam 

 och när den nått tillräcklig concentration, så proliférera dessa kraftigt, såsom hvar 

 och en vet vara fallet ]»å ytan af litet äldre sur mjölk, der mögelsvamparna mycel 

 väl framträder. 



En likartad roll spelar mjtUksyrejäsningen vid flere varieteter af alkoholjäs- 

 ningen. Äfven här bidrager syran att hindra andra bakterier från att förorena 



^ Raubitschek u. Russ: Centralbl. f. Bakt. Abt. I Bd 26 s. 236, • 



