Patliogena bakteriers etc. beroende af främmande bakterier 



15 



Är de pathogena bakteriemas afdöende i jord och vatten enbart en följd 

 af konlmrrensen? 



Af det sagda framgår ju tydligt hvilket mäktigt inflytande de egentliga jord- 

 och vattenbakterierna ha på de patliogena bakterier, med hvilka de komma i 

 beröring. Man måste emellertid fråga sig, om ej tilläfventyrs äfven andra moment 

 medverka med jord- och vattenbakterierna i deras tillintetgörande af de pathogena 

 mikroorganismerna. Gällde det endast mager sandjord eller renspolad hafssand och 

 rent vatten, skulle man ju kunna hänvisa till bristen på näringsämnen såsom en 

 faktor, men när det, såsom oftast är fallet, är fråga om fet, af människo- och djur- 

 excreter förorenad jord och om vatten från floder, som mottaga aflopp från större eller 

 mindre samhällen, då kan man sannerligen ej tala om näringsfattigdom; i sådan 

 jord och sådant vatten finnes näring i öfverflöd. Besitta då möjligen ej jorden 

 och vattnet själfva några baktericida egenskaper? Hvad först vattnet beträffar, saknar 

 detta som sådant all baktericiditet, om man bortser från den baktericida verkan, 

 som tillkommer färskt destilleradt vatten och hvilkeu Ficker ingående undersökt, 

 men hvilkeu ju ej har någon betydelse för här föreliggande fråga. Annorlunda 

 synes emellertid saken hgga beträffande vissa jordslag i deras förhållande till åt- 

 minstone cholera. 



Som bekant utgick Pettenkofer i sin bekanta markteori för typhus' och 

 cholerans spridning från det på noggranna statistiska studier af typhus och cholera- 

 morbiditetens samt grundvattenståndets ömsesidiga förhållande baserade antagandet, 

 att nämnda bakterier för att kunna smitta i regel måste genomgå en utvecklings- 

 process i jorden. På de ställen, där dessa sjukdomar trifvas och breda sig, beror 

 detta därför enligt Pettenkofer bland annat därpå, att jordbeskaffenheten lämpar 

 sig, är disponerad för den supponerade utvecklingsprocessen, under det att de platser, 

 där trots import dessa sjukdomar aldrig lyckas vinna fotfäste, skulle för denna sin 

 immunitet hafva att tacka den omständigheten, att jorden där är immun eller med 

 andra ord förhindrar bakterieutvecklingen ifråga. 



Positiva bevis för att verkligen jorden spelar den roll vid smittospridniugen, som 

 denna teori antager, anser sig nu Emmerich ^ hafva funnit i en framträdande bak- 

 tericiditet vis-å-vis cholera hos jord från cholerainnnuna platser, medan jord från 

 choleradisponerade platser ej visade denna egenskap. För sina försök häröfver för- 

 skaffade sig Emmerich jordprof från skilda håll, dels choleradisponerade dels cholera- 

 immuna, Dessa jordprof, som pröfvades både i sterilt och i naturligt tillstånd, fann 

 han förhålla sig mycket olika till choleravibrioner, som där insåddes. I de cholera- 

 disponerade jord prof ven utvecklade sig choleravibrionerna rikt och kunde påvisas 

 efter lång tid, ofta efter flere månader, i de choleraiinmuna åter gingo de massvis 

 under på kort tid. För att gifva läsaren en föreställning om intensiteten af bakteri- 

 cidien hos de choleraimmuna jordprofven skall jag anföra tvänne af Emmerichs tal- 



^ Emmerich, Max Pettenkofers Bodenlehre der Cholera indioa. München 1910. 



