26 



J. Forssman 



det att vid infektioner frågan om antagonism och symbios ofta endast kommer att 

 gälla cn pathogen bakteries påverkan af en enda annan bakterieart, ty som bekant 

 äro vid såväl bland- som seknndär-infektioner i de flesta fall endast tvänne bak- 

 teriearter med i spelet, påverkande organismen och hvarandra, alltså ett relativt 

 enkelt spörsmål. (I de fall af bland- och sekmidärinfektioner där många bakterier 

 medverka blir naturligtvis frågan om antagonism och symbios lika invecklad som 

 under normala förhållanden.) Detta är orsaken till vår bättre kännedom om an- 

 tagonism och symbios vid infektioner. 



Vi äro härmed inne på den såväl teoretiskt som praktiskt så betydelsefulla 

 frågan om de vid bland- och sekundärinfektioner verksamma bakteriernas ömsesi- 

 diga inflytande på hvarandra. 



Redan själfva orden bland- och sekundär-infektioner ha en dålig klang inom 

 den praktiska medicinen, alldenstund en stor och dyster erfarenhet gifvit vid han- 

 den, att prognosen ofta härvid ställer sig afgjordt sämre än vid enkelinfektioner. 

 Att så skall vara, förefaller helt naturligt. Flere bakteriers gemensamma attack 

 bör ju vara vanskligare för organismen att afvärja, än om endast en ur saralingen 

 angriper. 



Symbios af hakterier vid infeläion. 



Men förutom den summation i angreppet, som måste vara af stor betydelse 

 för utgången, tillkommer ytterligare, att de angripande bakterierna uppenbarligen 

 kunna tilltaga i virulens under infektionens gång långt starkare än vid enkel in. 

 fektion är fallet. Att med andra oi-d en symbios bakterierna emellan synes kunna 

 komma till stånd. 



Den affektion, där en dylik virulensstegring säkrast påvisats, är difterien; och 

 där gäller det bacillens påverkan af framför allt streptococcer. 



Roux och Yersin ^ voro de första som experimentelt behandlade denna sak. 

 De använde vid sina försök en svag virulent difteristam och en genom kanin- 

 passage i sin virulens starkt stegrad streptococcstam. Med enbart difterikulturen 

 injicerade de subcutant 2 marsvin, 2 med enbart streptococckulturen och 2 med 

 blandning af bägge och sågo därefter hos de 2 första djuren ett obetydligt œdem 

 med en ringa nekros, hos de 2 andra en obetydlig ansvällning, som utmynnade i 

 en liten abscess, men de med blandningen ympade dogo, företeende en typisk dif- 

 teribild (betydande inflammation å injektionsställena, binjurekongestion, pleura- 

 utgjutning), och renkulturer af difteri, anlagda från dessa sista djur, dödade marsvin 

 på 36 timmar och gåfvo ett ganska kraftigt toxin. Sålunda en betydande virulens- 



' Med blaiidinfektioner menas samtidig infektion med flere än en patliogen mikroorganism, 

 under det att ett inträngande af en ny patliogen bakterie vid en redan bestående infektion be- 

 tecknas som en sekundär infektion. Då tiden mellan den primära och sekundära infektionen kan 

 vara minimal, är det tydligt att i de konkreta fallen afgörandet om det är fråga om en biandin- 

 fektion eller en sekundär infektion kan vara omöjligt. 



" Roux et Yersin; Annal, de l'inst. Pasteur Bd 4 s. 423. 



