Pathogena bakteriers etc. beroende af fraiiiniaiule bakterier 



27 



stegring. Vid kontrolluiKlersökningar har samma förhållande, fastän ej \\ka starkt 

 framträdande, iakttagits av v. Schneider, Bernheim, Junk och Hilbert ^. Den sist- 

 nämnde finner häri en parallell till den af honom gjorda iakttagelsen, att difteri- 

 bacilleii producerar starkare toxin, när den i buljong växer samman med strepto- 

 coccer, än när den växer ensam. 



Men äfven streptococcvirulensen stegras vid denna blandade ympning enligt 

 hvad v. Düngern och Hilbert sett. Htlbert faini sålunda, huru avirulenta strep- 

 tococcer förde till dödlig septikämi, när de i kaniner injicerades samtidigt med dif' 

 teri, hvars egen effekt genom kort efter injektionen företagen difteriserumbehand- 

 ling neutraliserats. 



Af ven vid tuberkulos, där ju bland- och sekundärinfektionerna enligt allas upp- 

 fattning spela en sådan betydelsefull roll, har man kunnat konstatera en vimlens- 

 stegring ej af tbc-bacillerna men af andra bakterier nämligen staphylococcer och coli. 

 Morello och Vacari " funno nämligen, att dessa sistnännida bakteriers virulens 

 stegrades genom tuberkulosproteinerna, hvilka dessutom äfven försvagade orga- 

 nismen. 



Vid öfriga bland- och sekundärinfektioner, där erfarenheten visat att förlop- 

 pet är snabbare än vid enkelinfektioner, har man visserligen ofta talat om virulens- 

 stegringar som orsak härtill, men bevisen för antagandet ha uteblifvit. Att det 

 dock kan vara riktigt, därom vittna ju de nu anförda iakttagelserna af säker viru- 

 lensstegring, men ofta kan nog det svårare förloppet af bland- respektive sekundär- 

 infektion enbart bero därpå, att så att säga den ena infektionen öppnar vägen för 

 den andra och att en summering af angreppen från bakteriernas sida, såsom ju 

 ofvan äfven framhållits, äger rum. Så kan man t. ex. mycket väl tolka den iakt- 

 tagelsen att vid svinpest, som ju framkallas af ett filtrerbart virus, den i tarmka- 

 nalen hos 50 "/o af normala svin enligt Uhlenhuth förekommande s. k. Salomonska 

 hogcholerabacillen intränger i organen; detta behöfver ju nämligen ingalunda, 

 såsom ej sällan uppgifves, vara resultatet af någon virulensförökning hos sagda 

 bacill. 



Antagonism vid infektioner. 



Men bland- och sekundärinfektioner kunna säkerligen vara ej blott till ondo 

 utan äfven till godo. När man vet att bakterier / kulturer kunna vara hvarandras 

 antagonister, synes det redan a priori mer än sannolikt diii âîvhw inom organismen 

 skulle kunna förhålla sig på samma sätt och sålunda till organismens fördel skada 

 h varan dra. 



Befinna de sig inom kroppshåligheter såsom t. ex. i digestionskanalen, i vagina, 

 synes det ej heller vara tvifvel underkastadt, att en antagonism kan göra sig 

 gällande. Exempel härpå hafva redan vid omnämnandet af choleraantagonistiska 



' Hilbert: Verhamll. d. Congr. t', innere Med. 1898 s. 496. 



' Morello und Vacari cit. efter Baumgartens Jabresbericht 1904 s. 602. 



