Patliogena baktei ifis etc. VierrjeiKle af fiâniinaiide bakterier 



33 



som ej akut dukat luider för sjukdomen, och att sedan dylika djur l)ilda utgångs- 

 punkten för nya epidemier. Att clirouisk ])est med inkapskidc Itärdar lörekonuuer 

 hos råttor är ju konstateradt såväl experimentelU- som i naturen, men uågon för- 

 klaring, hvarför pesten just håller sig i de endemiska orternti och ej annorstädes, 

 vinnes ej härmed, ty dylika råttor kunna uppträda livar som helst, men det oaktadt 

 försvinner dock pesten öfvendlt utom å de nyssnämnda platserna, der den förblir 

 bestående. 



Det blir endast att flytta frågan ett steg tillbaka och formulera den sålunda: 

 hvarför kan i dylika råttor pesten hållas obegräusadt vid lif endast å vissa orter, ej 

 â andra? 



Svaret blir, att orsaken till den endemiska förekomsten otvifvelaktigt är bunden 

 till själfva platsen. Den kan ej bero livarken på människor eller djur, ty dessa förete 

 inga särskilda egendomligheter vis-å-vis dessa farsoter i de endemiska centra i jäm- 

 förelse med människor och djur på andra håll t. ex. i angränsande ej endemiska 

 områden, om ej möjligen, att de å de förstnämnda orterna i större omfattning än 

 å de senare på grund af cholerans och i)estens ständiga närvaro blifvit immuna, 

 och sålunda otjenligare än andra för dessa etùdemiers vidmakthållande och ut- 

 bredning. 



Af hvilka egenskaper i de endemiska centra är då det omdiskuterade förhål- 

 landet beroende? På temperaturen kan det ej bero, då choleran ju ej blir endemisk 

 på andra ställen ens i tropikerna, och i fråga om pesten se vi huru de endemiska 

 härdarna äro fördelade inom vidt skilda klimat, en uppe i det kalla Altai landet, 

 ett par vid foten af Himalaya och en i det tropiska Uganda. 



Det är vid detta förhållande i själfva jorden på de endemiska platserna orsaken 

 far sökas. 



Kan då jordens sammansättning vara sådan, att den på dessa ställen skulle 

 kunna tänkas särskildt konservera ifrågavarande virus? Detta är ej otänkbart. 

 Genom Emmerich's undersökningar ha vi sett huru olika jordprof från skilda trak- 

 ter kunna förhålla sig till choleravibrionen Att jordarter kunna finnas, hvilka äro 

 så gynnsannna för cholerans och pestens virus, att de i dem kunna fortlefva un- 

 der lång tid, är ej uteslutet. Men om detta vore orsaken, vore det mer än egen- 

 domligt om ej liknande jordarter skulle tinnas äfven på andra delar af jorden, 

 och då pest och cholera sopat öfver verlden den ena gången efter den andra, borde 

 rimligtvis därvid nya endemiska härdar uppstått, men så har ej skett. 



Den faktor däremot, som kan variera i det oändliga, är såsom redan fram- 

 hållits jordbakterierna. Genom olika blandningar måste alla möjliga nyanser af 

 antagonism, men äfven af symbios, kumm u[)pstå, och då vi sett livilken roll jord- 

 bakterierna ha för de pathogena bakteriernas fortlefvande i jorden och hvilka väx- 

 lingar i dessas lifslängd, som därvid förekomma från det ena jordprofvet till det 

 andra, synes det mig, att man är berättigad särskildt betona jordbakteriernas even- 

 tuella betydelse för den föreliggande frågan. En gynnsam symbiotisk kombination 

 skulle kunna möjliggöra de nämnda virusarternas fortlefvande i jorden å de ende- 



