Pathogeiia lîakteriersi etc. beroende af friiiiiinaiule baktei'ier ào 



i en imiDUii ocli tvärtom. CTeiioiii Emmkkichs undersökningar ucli påvisande af 

 jordens de immuna slällena intensivt baktcricida egenskaper toi'de emellertid 

 åtminstone omkastningen af ett ställes immuiiitct till disposition genom grundvatten- 

 sänkning svårligen kunna tänkas; mot antagandet af förvandlingen af en disponerad 

 l)lals i en immun genom grundvattenstigning lägga ju däremot ej Emmerichs un- 

 dersökningar något hinder i vägen. 



Men äfven en omvandling i denna sistnännida riktning genom grundvattnets 

 stigning motsäges af en massa iakttagelser, livilka visa att choleran uppträdt häftigt 

 just vid starka grundvattensligm'ngai' Koch omnämner till och med en epidemi, 

 1854, i den för sin choleraimmunitet såsom nyss nämnts eljes beiyklade staden 

 Lyon, hvilken epidemi utbröt under elt år, som visserligen i genomsnitt var utmärkt 

 i Eyon af lågt grund vattenstånd, men den fürcgirks a f en hastig sfigninn a f i/mnd- 

 vattnct och ander epidemien lutdde (jrandvattnet en alldeles sälhynt höjd. I detta fall 

 sålunda till och med en choleraepidemi i en eljest immun stad under stigande 

 grundvatten. Om därför ock, såsom Pettenkopeks egna publikationer visa, grund- 

 vattnet å en plats ofta synes stiga och falla omvändt mot choleraepidemierna, så 

 finnas dock en sådan mängd säkert observerade undantag från denna regel, att 

 denna Pettenkopers förklaring af nyssnämnda växlingar i epidemiernas lokala 

 egendomligheter ej kan godtagas. 



Att öfverhufvud söka sälta en tillfällig epidemi å en ort i samband med jor- 

 dens beskaffenhet, vare sig dess fuktighet eller torrhet, kan kanske synas mången 

 skäligen onödigt. En infektion af vattnet kan ju vara förklaring nog för dess upp- 

 trädande Men så vidt vi ej tänka oss denna ursprungliga vatteninfektion så enormt 

 riklig, att enbart den utan nämnvärd tillväxt af bakterierna i vattnet är tillräcklig för 

 åstadkommande af en epidemi, måste bakterierna under sin tillväxt komma i längre 

 beröring med vattnet och därunder med de skadliga eller gynnsaujma faktorer detta 

 innehåller, och då kommer äfven marken, hvarifrån vattnet flyter, med dess kemiska 

 egenskaper och dess bakterier, att få betydelse. Enär en så enorm infektion af 

 vattnet, att den första eventualiteten skulle förekomma, säkerligen ej är någon van- 

 lig företeelse, bhi- nog i allmänhet epidemiens eventuella utbrott i större eller mindre 

 mån beroende på jordens, resp. vattnets egenska[)er. Växla de, växlar därmed också 

 möjligheten för epidemiens spridning genom jorden eller vattnet. Den egenskap 

 som härvid företer de största variationerna är väl tvifvelsutan bakteriefloran, och 

 ofvan ha talrika exempel gifvits på de enorma växlingar som kunna ega rum på 

 kort tid. En förskjutning i detta hänseende är i stånd att omkasta ett jordprofs 

 eller vati lets förhållande till främmande bakterier. Den kan möjligen förstärka en 

 befintlig antagonism, den kan också kanske å andra sidan i stället mildra den eller 

 måhända omvandla den i ett för den främmande bakterien gynnsamt symbiotiskt 

 tillstånd. 



Genom modihkationer i bakteriefloran skulle sålunda äfven de iakttagna ofvan 

 omnämnda omkastningarna af en orts disposition, resp. immunitet, i dess motsats 

 kunna förstås. 



v 



