Olli lijilnisvullnad orh dess forfkomst vid lijilniskakiiing 



9 



sättnigar ligger den frågan nära, om hjärnsvnllnciä även lean anfräfas efter sfarht 

 yttre våld, som träffat Jmvudet och därvid råtlaf en hjärnsl'akniiig. Reicharpt angiver 

 detta som sannolikt och anför, att man numera, efter Kocher, gärna karaktäriserar 

 commotio cerebri som ett akut hjärntryck. >Nur braucht ein solcher akuter Hirndruck 

 anscheinend nicht stets ein nur lokaler zu sein (lokale Hirupressung); sondern ei- 

 kann vielleicht auch Folge sein einer mit der Wage nachweisbaren diffusen Schwellung 

 des ganzen Hirnes oder grösserer Abschnitte desselben, im Anschluss an die Hirner- 

 schütterung. Dann wurde die Hirnerschütterung ihre Bezeichnung 'akuter Hirndruck' 

 noch in viel höherem Masse verdienen» (1914, s. 453 — 454). Likväl bar Reichardt 

 själv icke haft tillfälle att undersöka något fall av hjärnskakning, och han kan ur 

 litteraturen som stöd för sin uppfattning endast anföra, att vissa författare (Nonne, 

 Oppenheim) framhålla, att en staspapill kan uppträda efter stark hjärnskakning. 

 Då emellertid de närmre uppkomstbetingelserna för staspapill alltjämt är en om- 

 tvistad fråga, framstår det endast som uttryck för Reichardts subjektiva mening, 

 att hjärnskakniugen i dessa fall möjligen föranlett förändringar i hjärnsubstansen 

 och i d^as följd en hjärnsvullnad och staspapill. Ej heller Apelt har imdersökt 

 något fall av hjärnskakning, och först Rudolph anför följande fall (s. 74): 



"Fatt n:r 10 betinfft eine Fi-au, die sieh ans beträelitliclier Hulie heraljgestiirzt 

 liatte. Obwohl der Kopf mir «ieriii^i^e S])nren eines leichten Auf'schlagens (Öugillat der 

 Kopfschwarte ohne Hantverletzunu) aufwies, müssen wii' doch nach der niedrigen Differenz- 

 zahl (2,7 "/o) auf eine akut eingetretene Hirnsehwelhmg schliessen. die vielleicht z. T. 

 aiich auf die Ivreislaufstörung (Fetterat)olie der Lunge) zu beziehen ist.» Kvinnan var BT 

 är gammal ocli som hennes sjukdom angives: tract, column, vertebi-. 



Detta är det enda hittills beskrivna fall, i vilket ett samband mellan en hjärn- 

 skakning och hjärnsvuUnad kan tänkas föreligga. Då emellertid Rudolph även 

 ifrågasätter möjligheten, att h järn förstoringen skulle kunnat orsakas av en cirkula- 

 tionsrubbning, är fallet tydligtvis föga lämpat som bevismaterial, och då det icke 

 omtalas utförligare, än ovan anförts, är det icke görligt att erhålla en mera preci- 

 serad mening om detsamma. 



Sedan dess har jag emellertid haft tillfälle att obducera tvenne fall, i vilka ett 

 samhand mellan hjärnskahiiiif/ och hjärnsndlnad synes mig vara säkert eller åtminstone 

 mycket antagligt. Dessa fall äro följande. 



Fall 1. A., flicka, 9 år. Hon l)lev av en 14-årig ynglig utsatt för nesligt våld. 

 Därvid tillgick så, att han först slog flickan i huvudet med ett trubbigt tillhygge; efter 

 allt att döma, var det vid detta vald, som man hört flickan ropa "aj" ett ]>ar gånger nch 

 därefter avgiva ett långdraget jämmerrop. Sedan utförde han våldtäkten, varvid han 

 trodde, att flickan dog. Av rädsla rullade han därefter flickan ned. i en strax diir invid 

 flytande å; därvid skall han emellertid hava observerat, att flickan rörde i)å enn IVitcn. 

 Ett stycke ned i denna a anträffades flickans döda kropp ett dygn senare. 



Den rättsmedicinska obduktionen utfördes av mig den 7 maj 1915 (fyra dagar efter 

 våldsgärningen). A"id denna obduktion kunde jag i huvudsak konstatera följande; 



A. Den döda kroppen var särdeles väl biljehallen, med överallt kvarstående likstelhet 

 och inga som helst yttre eller inre tecken pä förnittnelse. 



2 



