14 



Einar Sjovall 



av den storleksökning, som redan normalt kan uppträda. Och det är med denna 

 utgångspunkt av intresse att se, att Liesegang och Maye, vilka underkastat hjärn- 

 svullnadens möjliga fysik och kemi en utförlig principdiskussiou, ansett, att svull- 

 naden närmast skulle kunna uppfattas som en ansvällning av kolloida ämnen i 

 hjärnan (event, i samband med osmotisk reaktion), att en ökad anliopning i vävnaden 

 av sura ämnesomsättningsprodukter (kolsyra, mjölksyra, fosforsyra) därvid skulle 

 vara det verksamma, och att denna ökade anhopning i sin ordning skulle föranledas 

 antingen av minskad neutralisation eller minskad bortförsel (vid cirkulationsrubbning) 

 eller av ökad nN^bildning av de sura ämnena (vid ökad sönderdelning av hjärnans 

 ämnen eller vid rubbad syrgastillförsel). Det framgår, bur nära detta försök till 

 förklaring av hjärnsvullnadens uppkomstsätt ansluter sig till de faktorer, som redan 

 äro verksamma vid den normala omsättningen i vävnaden. Skulle denna förklaring, 

 vars rent teoretiska natur jag likväl ytterligare understryker, finna positiva stöd, 

 torde det ligga närmast att tänka sig, att hjärnsvullnaden vid hjärnskakning orsakas 

 av en plötslig sönderdelning av sådana ämnen i bjärnan, vilka normalt äro särdeles 

 labila, och att vid denna sönderdelning sådana ämnen framträda, vilka kunna 

 påverka hjärnans kolloider till ansvällning. ♦ 



