6 



John Olow 



Mindre sällsynt än ronglutinationeu är den form af oeftergiflighet, som om- 

 fattar icke blott den yttre modermunuens omedelbara begränsning, utan hela den 

 intravaginala delen af cervix, och som allmänt namnes » cervixrigiditeten hos 

 äldre förstföderskor». 



Benämningen är icke lyckligt funnen: »rigiditeten» är ingalunda för äldre först- 

 föderskor karakteristisk, hvarken så, att den uteslutande förekommer hos dem — 

 abnormiteten träffas icke alldeles sällan hos omföderskor — , ej heller sä, att den 

 synnerligen ofta förekommer hos äldre förstföderskor. Åtminstone icke, om man 

 under denna benämning, såsom i allmänhet sker, rubricerar in alla förstföderskor 

 med en ålder öfver 30 — 35 år. En högre freqvenssiffra skulle man likvisst sanno- 

 likt få, om man, enligt Leopold Meyers förslag från de »äldre förstföderskornas» 

 led eliminerar bort dem, som blifvit äldre förstföderskor derför, att de först vid en 

 mera framskriden ålder fått möjlighet att koncipera, och under rubriken behåller 

 qvar endast dem, som »trots alla möjligheter till konception från yngre år dock 

 först så sent koncipera, att de bli äldre förstföderskor». — Slutligen är benäm- 

 ningen vilseledande äfven derutinnan, att det, åtminstone i många fall, icke alls är 

 tal om någon primär rigiditet i de i fråga varande delarna af uterus, utan om ett 

 i hufvudsak dysdynamiskt fenomen; se nedan, Kap. VI! 



Hvad man emellertid i fall af detta slag finner, är följande: efter ett långva- 

 rigt och till synes kraftigt förlossningsarbete har förlossningen icke avancerat längre, 

 än att modermunnen blifvit något, men icke mycket vidgad; eventuellt är äfven 

 cervix delvis bibehållen; modermunskanterna kännas oeftergifliga och ganska tjocka, 

 cervixväggen fast och oelastisk. Fallets vidare förlopp karakteriseras af en sekun- 

 där värksvaghet, som slutligen leder derhän, att värkarna fullständigt upphöra, defi- 

 nitivt eller för en kortare eller längre tid. 



Bland hinder för den spontana vidgningen af cervikalkanalen och modermun- 

 nen, som anatomislct kunna j^àvisas, äro först att nämna ett par tillstånd, som stå 

 conglutinationen nära. 



I ett antal fall finner man som orsak till en dröjande vidgning af cervix en 

 abnormt fast sammanväxning mellan fosterhinnorna och deciduan, och 

 mellan denna och Uterusmuskulaturen i t ragten af inre modermunnen. Ofta 

 får, trots detta, förlossningen slutligen ett spontant förlopp, i det de med uterusväg- 

 gen fast förbundna hinnorna, deciduan och chorion, brista, hvarefter den af endast 

 amnion bildade föregående äggpolen utan hinder tränger djupare, vidgande cervi- 

 kalkanalen, eller också, vanligare, så att hinnorna fullständigt brista, och vidgningen 

 åstadkomraes genom den föregående fosterdelen direkt. Men i andra fall, der de 

 yttre hinnorna hålla sig obrustna, kan den abnormt fasta sammanväxningeu komma 

 att utgöra ett verkligt förlossningshiuder. 



' Nord. Kir. Fören. 11. möte Göteborg 1916; förh. sid. 173. 



