Om de kiruigiska metoderna för vidgning af cervikalkanalen och modermunnen 13 



ganska alluiäima förekomsten af lindrigaste grader af placentaraäösniug, och de 

 procentsiffror, som de svårare formerna representera blir derför på noggrant under- 

 sökta material ändå icke alltför höga. På 51 fall från Chnicjue Baudflocc{ue komma 

 28 rent spontana förlossningar och 16 spontana förlossningar efter hiunsprängning 

 (Levy). Af 29 fall från kliniken i Lund tick i 22 förlossningen gå spontant, i 2 

 af dessa efter hiunsprängning. (Essen-Mölleb). 



Att vid en genital infektion, som redan under pågående förlossning 



ger symptom, afgöra, hvilket tillvägagångssätt som är det mest ändamålsenliga eller, 

 rättare sagdt, det minst riskabla, är en mycket vausklig sak. Man befinner sig ju 

 här i ett svårt dilemma: om man exspekterar, löper man risken att gifva infektio- 

 nen tid till en sådan utbredning, att organismen icke mera kan bli herre öfver 

 densamma; om man med konst afslutar förlossningen, undgår man näppeligen 

 ens under de gynnsammaste förhållanden, i. e. vid extraktion af fostret genom en 

 väl förberedd förlossningskanal, än mindre då vid förlossning genom en ännu icke 

 fullt utvidgad cervix eller modermun, att åstadkomma laesioner, genom hvilka nya 

 vägar öppnas för infektionen. Att uppställa allmängiltiga regler för vårt handlings- 

 sätt i dylika fall är derför omöjligt; det blir den behandlande läkarens sak att inför 

 hvarje särskildt fall söka afgöra, hvilkeudera af de nämnda båda riskerna som bör 

 uppskattas högst, och på grundval deraf besluta sig för, hvilkendera metoden, ex- 

 spektans eller snabb förlossning, han i det gifna fallet skall välja. I allmänhet fal- 

 ler väl den erfarne förlossnigshjelparens val så, att han i fall med hndriga symp- 

 tom, med feber omkring 38'' och obetydliga eller inga allmänsymptom, hellre ser ti- 

 den an, eventuellt endast söker med värkdrifvande medel påskynda förlossningen, 

 i svårare fall deremot, med hög feber och tydlig påverkan på allmäntillståndet, 

 ingriper aktivt för att bringa förlossningen till slut, så snabbt förhållandena det 

 medgifva. 



Akuta bukåkommor af olika slag, peritonit, utgången från skilda bukorgan, 

 vanligast naturligtvis från appendix, mekanisk ileus, bråckinklämning, hvilka 

 uppträda under förlossningen eller under sista skedet af hafvaudcskapet, indicera, 

 liksom under det icke gravida tillståndet, kirurgiska ingrepp. Mången gång kuima 

 dessa slutföras, utan att de af graviditeten förändrade topografiska förhållandena i 

 buken vålla alltför stora svårigheter, men emellanåt stöter man också vid o[)eratio- 

 ner under dessa särskilda omständigheter på sådana tekniska besvärligheter, att en 

 tömning af uterus i anslutning till det kirurgiska ingreppet befinnes nödvändigt. 



Beträffande behandlingen af placenta praevia har ända in på sista tiden 

 såsom en af dess vigtigaste principer gällt, att extraktion under inga omständighe- 

 ter finge företagas, innan cervix och modermunnen fullständigt utplånats. De se- 

 naste åren ha sett en ändring deruti inträda. Ursprungligen för att förbättra den 

 förfärande höga barnadödligheten, men äfven, och på sina håll i främsta rummet, 



