Om de kiiurgiska metoderna för vidgning af cervikalkaiialen och modermnnnen 29 



utan Skutsch, först i full utsträckning praktiserade ocIj anbefallde densamma, 

 hvilket för öfrigt Dührssen sjelf oförbehållsamt erkänner. 



Afven kring frågan om [)rioritetsrätten till »ScHEiDENDAMM»-suittet, culpoperine- 

 otomien, som af Dührssen rekonnnenderades som föroperation vid utförandet af 

 det vaginala kejsarsnittet (se nedan Kap. III. sid. 35), bar det stått strid. Denna 

 metod att vidga en trång vulva gick länge i litteratui'en under namn af >ycHucHAKDT's 

 paravaginalsnitt». Afven detta med orätt, ty det snitt som af Schuchakut år 1894 

 rekommenderades som bjelpsnitt vid den vaginala liysterectomien, liade af Dührssen 

 auvändts vid förlossningar sedan 1887 ucli vid vagin.da totaIexstii-p;itioner sedan 

 1890, ocb hade af honom före år 1894 redan vid ller;i tillfällen beskril'vits. 



För (ifrigt synes detta snitt älven före DChhssen ha varit i bruk \ ehuru det 

 först af honom mera ingående beskrefs. 



* * 

 * 



' Mot den af Dührssen åt operationen af år 1896 gifna benännhngen vaginalt 

 kejsarsnitt, sectio caesarea, vaginalis, Way från vissa håll väckts opposition. 



Då BuMM år 19t)2 angaf sin från Duhrssens alvikande teknik för utförandet 

 af ingreppet (se nedan Kap. III), gaf han åt sin modifikation namnet hysterotoniia 

 vaginalis anterior. Denna benämning eller varianter af densamma, vaijinal hijstero- 

 tomt, Icolpohysterotomi (Jttng, v. Franqué m. fl.), hi/sterocei-rikotonii (Pestalozza, Reg- 

 NOLi), upptogos al" ett flertal författare, och äro, med undantag för den sist nämnda, 

 fortfarande allmänt i bruk, såsom ersättning för eller omvexlande med »det vagi- 

 nala kejsarsnittet». 



Andra nanm, som föreslagits, men utan att vinna anslutning, äro hi/stei ostoiiii 

 (Krönig), hystcrostomatomi (Döderlein o. a.), hysterostonxdotonii (Seitz). 



Icke heller namnfrågan har undgått att bli föremål för en polemik, i hvilken 

 den bittra och in'iterade tonen från prioritetsstriderna afven delvis återtiimes. Be- 

 tecknande i detta afseende är t. ex. Hofmeiers inlägg i diskussionen. 



Då Dührssen åt sin operation gaf namnet »sectio caesarea vaginalis», stödde 

 han .sig på den af Pmnius gifna förklaringen på namnet »sectio ctesarea» såsom 

 en operation, genom hvilken barnet »a caeso matris ntero» skaffades till verlden. 

 Ett ingrepp, vid hvilket ett ostyckadt foster genom snitt i den slutna lifmodern 

 dragés fram, är sålunda en »sectio caesarea», snittet i uterus och extraktionen af 

 fostret må ske på den ena vägen eller den andra. 



Gentemot detta invänder nu Hofmeier, att sedan århundraden den föreställ- 

 ningen varit förbunden n^ed begreppet »sectio caesarea», att snittet skall läggas i 

 corpus uteri of vanför beckenet efter öppning af bukhålan; att uterus dervid är slu- 

 ten, är en oväsentlig sak. Skulle man, menar Hofmeier, följa Dührssen, kunde 



^ Thoen, Gyn. Rundschau. 1911—16. 



