36 John Olow 



Derefter klyfvas cervixväggarna upp öfver inre modermunnen. För bättre 

 öfversigts skull, och för att slippa besudling af det parti af operationsområdet, der 

 man för ögonblicket opererar, böra de bakre snitten göras före de främre. 



För att stilla blödningen frän uterussnitten kan man antingen göra snitten 

 successive och efter hand fatta snittytorua med klämmare, eller också i förväg göra 

 om stickningar på sidorna. 



Efter hinnsprängning göres vändning och extraktion; placenta afiägsnas ome- 

 delbart. Spekula föras åter in. Uterus tamponeras med en 40 cm. bred jodoform- 

 gasremsa, och snitten i uterus sutureras. (Så vida icke blödningen från snitten är 

 riklig, då sutureringen af dem företages genast, utan föregående tamponad.) Afven 

 härvid är det fördelagtigast att först göra vid den bakre, och sedan vid den främre 

 cervixväggen. Till sutureringen användas isolerade catgutsuturer, som läggas genom 

 hela väggen. 



Sedan cervixsnitten slutits, sys såren i fornices vaginse med fortlöpande cat- 

 gutsuturer, ev. med ett par isolerade suturer på hvartdera tvärsnittet. Vid närvaro 

 af infektion slutas dock icke vaginalsåren fullständigt, utan draineras de ante- och 

 retrocervikala rummen med små jodoformgasremsor. 



Afven vid frånvaro af blödning från uterus är det lämpligt att tamponera den 

 med jodoformgas för att hålla cervikalkanalen tillräckligt vid för lochieflödet. 



För det radikala vaginala kejsarsnittet angaf Dührssen följande tillägg: 

 Sedan fostret och placenta aflägsnats, göras på båda sidor omstickningar på 

 parametrierua, portio kringskäres, ev. vidgas öppningen i fornix vaginae med ett 

 främre läugssnitt i vagina. Cervix frilägges, uterus klyfves vidare, fossa Douglasi 

 och fossa vesicouterina öppnas, corpus uteri fattas med klotänger och dragés ned, 

 ligamenten fattas uppifrån med klämmare och ligeras. Uterus afiägsnas, och peri- 

 toneum sutureras. 



Modifikationer af tekniken. 



På snart sagdt alla punkter har denna af Dïthrssen angifna teknik af andra 

 operatörer blifvit kritiserad, och talrika ändringar i densamma ha föreslagits; som- 

 liga af dem ha vunnit burskap, andra ha gått ett mindre gynnsamt mottagande 

 till mötes. 



Afven Dührssen sjelf har angifvit ett par nya varianter af det ursprungliga 

 vaginala kejsarsnittet, till hvilka jag i det följande återkommer. 



Colpoperineotomien. 



Hvad först beträffar den blodiga vidgningen af vulva, med det paravaginala 

 snittet, colpoperineotomien, hvilken Dührssen ville nästan som regel ha utförd som 

 förberedelse till det vaginala kejsarsnittet, åtminstone hos förstföderskor, ha åtskilliga 



