Om de kiimvfjiska metoderna för vidgning af oervikalkanaleii ocli modermunnen 



55 



att kringgå det sistnämnda ingreppet än de först nämnda. Men jag vill också 

 framhålla, att i enstaka fall, vid ett akut Inngödeai el. dyl., situationen kan vara 

 sådan, att endast ett omedelbart utfördt vaginalt kejsarsnitt kan bringa räddning, 

 och att sålunda för vissa fall kolpohysterotomiens stälhiing ur indikationssynpunkt 

 kan vara fullt jemförlig med t. ex. traclieotomiens. 



Vidare häfdar Forssner i det citerade arbetet, att traclieotomien och hernioto- 

 mien »livad beträffar de tekniska svårigheterna och möjligheterna till att erliålla 

 komplikationer fullt kunna mäta sig med colpohysterotomien». 



På denna punkt vill jag icke obetingadt gifva honom rätt. 



Min erfarenhet om det vaginala kejsarsnittet har gifvit mig en icke alldeles 

 ringa respekt för detsamma. I många fall, i de flesta till och med, är det tekniska 

 utförandet lätt, visserligen icke .så lekande lätt, som en del författare vilja göra tro- 

 ligt, men dock fritt från allvarligare svårigheter. Men en och annan gång möter 

 man under operationen oväntade komplikationer — som den vanligaste vill jag 

 nämna svårigheten att draga ned portio och cervixväggen — , till hvilkas öfvervin- 

 nande operatörens skicklighet och vana vid ingrepp af detta slag kommer innerligen 

 väl till pass. Och detta under klinikens gynnsamma förhållanden. 



Hur en sådan operation ter sig i en mindre gynnsam omgifning, har jag äf- 

 ven fått erfara. En dag härom året strejkade ljuset på vårt gamla barnbördshus, 

 just som jag der skulle börja utföra ett vagiualt kejsarsnitt, med assistans af en van 

 amanuens och en van operationssköterska. Provisorisk belysning kunde omedelbart an- 

 skaffas medels en temligen ljusstark fotogenlampa, och operationen fördes, trots en del 

 andra försvårande omständigheter, lyckligt till slut. Men jag var glad, att jag hade till 

 min hjelp personer med erfarenhet om detta slag af operationer, och att jag sjelf hade 

 bakom mig en mångårig verksamhet på kirui'giska och obstetriska sjukhus. Jag 

 betviflar, att jag på ett tillfredsställande sätt kunnat utföra ingreppet utan annan 

 assistans, än den en af våra landtbarnmorskor kunnat lemna. Bilden af samma 

 operation, utförd under liknande omständigheter af en allmänpraktikers hand, vill 

 jag icke gerna mana fram. 



Jag hoppas icke bli missförstådd på denna punkt. Jag vill på grund af de 

 erfarenheter, jag här relaterat, ingalunda göra gällande, att det vaginala kejsarsnittet 

 är ett svårt ingrepp, allmänt taladt. Jag upprepar, livad jag nyss sade: operationen 

 är som regel lätt. Men en och annan gång mötes man af svårigheter, som kunna 

 vara ganska pröfvande. Och om dessa mötande svårigheter vet man ingenting, förrän 

 man befinner sig midt i dem. 



Om jag sålunda ändå vill ansluta mig till Forssners i det citerade arbetet 

 uttalade slutsats, att man bör af den allmänt' praktiserande läkaren fordra kun- 

 skap om det vaginala kejsarsnittets teknik, icke för att han i alhnänhet skall utföra 

 detsamma utom sjukhusen, men för att han i nödfall skall kunna göra det, så vill 

 jag det endast under uttryckligt och energiskt betonande af, att dessa nödfall äro 

 ytterligt lätt räknade, att de i verkligheten inskränka sig till de mycket sällsynta 



