Om de kiinrgiska metoderna för vidgning af cervikalkanalen och modermunnen 



57 



Solms »förlossning à la Buddha». 



Principen i Solms' metod, »Laparokolpohysterotomien»^, är i korthet följande: 

 Genom ett snedt snitt i endera flanken arbetar man sig fram extraperitonealt till 

 uterus och blåsan; den sistnämnda, liksom peritoneum, prepareras trubbigt loss. 

 Lösningen af blåsan fullständigas, ev. påbörjas, från vagina såsom vid det vanliga 

 vaginala kejsarsnittet. Från vagina klyfves äfveu cervix-uterusväggen, bäst i form 

 af metreuryntersnitt, til! en början i medeUinjen, sedermera snedt uppåt mot det 

 ventralt frilagda området af densamma. Fostret extraheras ventralt, placenta aflägs- 

 nas per vaginam. Uterussnittet sutureras ventralt eller vaginalt. Ev. drainage la- 

 des ned genom vagina. 



Metoden har på andra håll icke väckt samma entusiasm. Utom Dührssen 

 och Solms ha, så vidt jag kunnat finna, endast Töpfer, Liepmann och Koblanck 

 opererat enligt densamma. De flesta författare, Bumm, Küstner m. fl., anse den vara 

 en öfverflödig, onödigt komplicerad operation. 



Jag skall icke gå in på en närmare diskussion om dess företräden och nack- 

 delar, då den ju med större rätt är att i-angera in bland det extrapeiitoneala, 

 suprasymphysära kejsarsnittets varianter än bland det vaginala kejsarsnittets modi- 

 fikationer. 



Egen operationsteknik. 



Jag vill nu, efter denna diskussion om tekniska frågor, i korthet skildra den 

 teknik^ jag sjelf numera a)ivä>ider — och finner mig väl med. 



Undantagsvis, om vulva är mycket trång och vagina lång, inledes operationen 

 med en stor colpoperineotomi. Portio ställes in i Spekulum, fattas med ett par klo- 

 tänger och dragés ned. Derefter klyfves med en grof, rak sax främre portioläppen 

 upp till fornix. Med knif eller, vanligare, med sax fortsättes klyfningen några cm. 

 nedåt i vaginalväggen. Fornix öppnas härigenom så mycket, att ett långt, platt 

 Spekulum kan föras in i såret, hvarvid blåsans nedre del, i sin förbindelse med 

 cervixväggen, blir synlig. Med kompress på finger skjutes nu blåsan upp ett stycke, 

 och klippet i portio fortsättes i medellinjen upp genom det på detta sätt frilagda 

 partiet af cervixväggen. Blåsan skjutes åter undan ett stycke, och klippet i cervix 

 förlänges. Härvid dragés cervixväggen med försigtighet nedåt medels en tvåkloig 

 tumörtång på hvardera sårläppen ^. Denna manöver upprepas några gånger, till 



* Eller »förlossning à la Buddha>, eom Dühkssen äfven nämner ingreppet, under hänvisning 

 till legenden, som låter Buddha träda fram ur Bin moders högra sida, »utan att förorsaka henne vare 

 sig ångest eller smärta >(!). 



' Den kraft, som behöfves för neddragning af cervixväggen, är i olika fall mycket olika. I 

 de flesta fall fordras endast en lindrig dragning, i en del fall möter emellertid försöket att dislo- 

 cera nedåt det parti, som skall incideras, ett ganska stort motstånd. Detta är oftast fallet hos 

 omföderskor, med ärrig portio, särskildt om bristningar från modermunnen sträcka sig långt ut i 

 fornices vaginse, men äfven i fall, der gröfre förändringar på portio icke kunna konstateras, möter 

 man stundom denna svårighet, som såväl under uppklippningen af cervixväggen, som vid suture- 

 ringen af klippet kommer ingreppet att gestalta sig ganska besvärligt. 



8 



