Om de kinirgiska iiietoderna för vidgning af cervikali<analen och moderniuiineii 



75 



Vidare en annan sak ! Så länge cervikalkanalen ännu är fullt bibehållen, 

 kunna icke väl andra metoder komma i fråga än de, som med snitt öppna lif- 

 modern, och de, som vid sidan om sin mekaniskt (Hlaterande verkan äfven dyna- 

 miskt bidraga till förlossniiigsvägens vidgning. Sedan cervix blifvit utplånad och 

 sålunda endast vidgningen af modormnmien återstår, är det icke längre de dyna- 

 miskt veikande metoderna, utan hufvudsakligen de mekaniskt dilaterande, som 

 bjuda sig till jemförelse med snittmetodeii. 



Det är sålunda endast med icke oväsentliga förbehåll, som jag nu, innan jag 

 går öfver till en redogörelse för den blodiga dilatationens användning i de i kap. I 

 angifna hafvandeskaps- och förlossningskomplikationerna, vill söka anställa en jem- 

 förelse i allmänhet iitelhm denna form af dilntation och de oblodiga metoderna. 



Så långt en sådan jemförelse är mig möjlig. Af de trubbigt dilaterande me- 

 toderna är nemligen min egen erfarenhet ytterst ringa. Metreurysen och den digi- 

 tala vidgningen ha aldrig öfvats på qvinnokliniken i Lund, dilatationen med metall- 

 instrument endast i ringa utsträckning, och icke alls under det senaste 10-talet år. 

 Beträffande dessa metoder har jag sålunda nästan uteslutande andras erfarenheter 

 att döma efter, och som jag förut, på tal om Bossi — DüHRSSEN-polemiken citerade, 

 »är det ur såväl logisk som vetenskaplig synpunkt en betänklig sak att vilja kriti- 

 sera en metod eller ett instrument, utan att dervid kunna stödja sig på en egen 

 erfarenhet». Till en viss grad kunna ju likväl andras resultat, då de äro med kri- 

 tik framlagda, och då de med försigtighet upptagas, gifva den, som på området 

 saknar egen erfareuhet, värdefulla upplysningar. 



Rupturfaran. 



Jag kom vid min granskning i föregående kapitel af den blodiga dilatationens 

 risker till det resultatet, att den utan jemförelse allvarligaste bland dessa var den 

 okontrollerbara vidarebristningen af snitten i portio och vagina, resp. cervix och det 

 undre uterinsegmentet. Huru förhålla sig i detta afseende de oblodiga dilatations- 

 metoderna? 



Vi måste då genast konstatera den för dessa ogynnsamma omständigheten : 

 deras i detta afseende fullständiga beroende af cervixväggens beskaffenhet, af dess 

 halt af elastiska element. Under det man vid dilatationen med snitt i största ut- 

 sträckning kan — ocii bör — göra sig oberoende af uterusväggens elasticitet, genom 

 att föra de vidgande snitten tillräckligt högt upp i den redan fullt utvidgade deleu 

 af förlossningsvägen, och sålunda undvika en diffus påfrestning på uterus- och 

 cervixväggen vid fostrets passage, är det vid den trubbiga vidgningen just detta 

 diffusa eller på några begränsade områden verkande tryck, som utgör det väsent- 

 liga i operationen. På ett sådant tryck svarar cervixväggen i olika fall olika, be- 

 roende på graden af dess elasticitet. En på elastiska element rik vägg tänjes utan 

 att brista, en fattig brister utan att tänjas. 



