Om de kiiurgieka metoderna vid vidgning af cervikalkanalen och modermunnen 



79 



Som ett af den oblodiga dilatationens företräden framför vidgningen med snitt 

 anföres, att den förra i redan infekterade fall innebär en mindre risk för projni- 

 gation af infektionen än den sistnämnda. Rigtigheten al' detta påstående kan icke 

 bestridas — för så vidt den oblodiga dilatationen verkligen förblir »oblodig», d. v. s. 

 om inga bristningar af betydenhet uppstå. Blir detta senare fallet, äro de trubbigt 

 dilaterade fallen icke bättre ställda än de, i livilka förlossningsvägen vidgats med 

 snitt. Snarare tvärtom, då ju enligt allmän kirurgisk erfarenhet slitna sår med 

 ojemua kanter utgöra en gynnsammare jordmån för en infektion än skurna, jemn- 

 kantade sår. Afven här talar erfarenbeten sitt ganska t3'dliga språk: under det 

 resultatet för våra 33 efter blodig vidgning förlösta infekterade fall var 1 parametrit, 

 intet dödsfall, har t. ex. Hauch att anteckna efter dilatation med Bossi 4 fall af 

 allvarlig barnsängsfeber och ett dödsfall på 25(?) vid operationens utförande infek- 

 terade fall. 



Residuer. Följande graviditeter och förlossningar. 



Om residuer efter de oblodiga dilatationerna finnes föga eller intet meddeladt 

 i litteraturen. Naturligtvis kan det bli tal om sådana endast i de fall, der vidg- 

 ningen ledt till bristningar i cervix. Likaså finnes endast mycket få meddelanden 

 om förloppet af följande graviditeter och förlossningar efter genomgången trubbig 

 dilatation af de olika slagen. För en jemföi'else med förhållandena i detta afseende 

 efter vaginala kejsarsnitt och cervixincisioner är materialet ännu för litet. Att emel- 

 lertid en trubbig dilatation kan sätta förändringar, som i fortsättningen kunna bli 

 af ödesdiger betydelse, visar ett af Staude meddeladt fall: Eklampsi. Dilatation 

 enligt Bossi, perforation -|- extraktion. 1 år senare ny partus. I främre cervix- 

 väggen konstateras ett kraftigt ärr. Trots starka värkar utplånas icke cervix, och 

 vidgas icke modermuimen. Slutligen inträder uterusruptur. Laparotomi och sutu- 

 rering af rupturen. Mors »i kronisk uephrit». 



Metodernas effektivitet. Resultat för fostren. 



Jag nämnde nyss, att missöden med allvarliga lœsioner af förlossniugsvägens 

 mjukdelar mången gång icke vid trubbig dilatation kunde undvikas utan på be- 

 kostnad av metodens effektivitet eller med uppgifvande af fostrets intressen. Denna 

 punkt må ytterligare belysas med några citat ur litteraturen. Om den digitala 

 dilatationen säger Winter: »En för fostrets passage tillräcklig vidgning av cervikal- 

 kanalen kan hos multipares med nästan utvidgad collum åstadkommas på några 

 minuter, hos förstföderskor åstadkommes den svårare, och blir vid ännu fullstän- 

 digt bibehållen cervix emellanåt omöjlig». Om vidgningen med metreurynter: 

 »Då ballongen glider igenom, fjedrar cervix väggen till en viss grad åter samman 

 och minskar möjligheten för fosterhufvudet att snabbt passera igenom. Vid abnorm 

 irritabilitet hos Uterusmuskulaturen kunna strikturer vid inre modermunnen bli en 



