80 



John Olow 



följd al' den forcerade tänjningen». Och oui dilatationeu enligt Bossi : »Genom 

 retraktion af väfuaden efter instrumentets aflägsnande . . . kan fostrets extraktion 

 försvåras och t. o. m. omöjUggöras ... I 4 af vår kliniks 30 fall gingo fostren 

 på denna grund till mors». 



Bar yttrar sig i samma fråga på ungefär följande sätt: Om den digitala 

 vidgningen: I fall, der det icke är fråga om omföderskor med mjuk collum, eller 

 förstföderskor med utplånad cervix, kan man digitalt vidga så m^^cket, att ett foster 

 på 7 — 8 månader kan passera; »men i allmänhet tillåter näppeligen den på detta 

 sätt vuuna dilatationen ett fullgånget foster att passera utan att ett visst motstånd 

 möter». Om metreurysen: »Den vidgning, man uppnår med de största ballonger, 

 upphäfver icke allt hinder för hufvudets passage». Och »då ballongdilatationen 

 icke fullständigt afiägsnar motståndet från cervixväggens sida, minskar den, men 

 upphäfver icke risken för ett fullgånget foster». Och slutligen om dilatationen en- 

 ligt Bossi: »Den med Bossis instrument vidgade cervix låter ett 6 — 7 månaders 

 foster med lätthet passera. Men, undantaget de fall, i hvilka väfnaden är synner- 

 ligen lacker, passerar ett 8 månaders foster i allmänhet endast med någon svårig- 

 het. Ett medelstort, fullgånget fosters hufvud passerar icke utan att sjelft fullborda 

 kanalens vidgning. Här förblir dilatationen enligt Bossi i viss mån en accouchement 

 forcée . . .». 



Till sist några siffror, citerade ur Hauch's arbete': Bonnaires bimanuella dila- 

 tation försöktes 6 gånger: 4 gånger utan tillräcklig effekt: 1 gång gjordes incisioner, 

 2 gånger metreurys, i ett fall lyckades unimanuell dilatation, »likvisst icke utan 

 bristningar i collum». Forcerad dilatation med ballong utfördes 17 gånger; i 6 fall 

 brast ballongen och i 2 blef den svårt skadad; en gång måste man afstå från att 

 draga genom Ijallongen och ersätta dragningen med vigtbelastning. I 4 fall, der 

 genomdragningèn lyckades, uppstod bristningar, i 2 af dem allvarliga, och ett af 

 dem (ett fall af placenta praevia) fick dödlig utgång af blödning från rupturen. 

 I 3 fall med bibehållen cervix, i hvilka metoden försöktes, misslyckades den i alla. 

 Resultatet för barnen: 3 döda af 11 lefvande. Bossis metod användes 113 gånger, 

 deraf som förberedelse till metreurys i 11 fall och till vändning enligt Braxton — 

 Hicks i 1. Återstå 101 fall. I 7 af dessa fall måste den instrumentella dilatationen 

 ersättas med annan metod: 4 gånger med Dührssens incisioner, på grund af »för 

 långsam verkan (i ett svårt eklampsifall)», »hotande bristning», »otillräcklig effekt» 

 och »svårighet att få instrumentet att ligga»; 3 gånger utbyttes Bossidilatationen 

 mot manuell dilatation, emedan »en nafvelsträngsprolaps fordrade större skynd- 

 samhet», emedan »dilatationen icke gifvit plats nog för förlossningens afslutande» 

 och emedan »man icke kunde få instrumentet att ligga». Den sist nämnda pati- 

 enten dog 2 dagar efter förlossningen i eklampsi ; vid sektionen fanns en perfora- 

 tion från undre uterinsegmentet och vagina till fossa Douglasi, hvilken enligt 

 Haüchs uppfattning uppkommit under den manuella dilatationen och förlossningen. 



1 L'obstétrique 1910, N:r 11. 



