KAP. VI. 



De kirurgiska dilatationsmetodernas plats inom obstetriken. 



De former af rigiditet och bristande efte.rgiflighet i cervix uteri, till hvilka intet 

 patologiskf-anatomisM underlag, såsom ärriga förändringar, tumörer o. s. v , kan på- 

 visas, fordra aldrig, eller så godt som aldrig, ett kirurgiskt ingripande. 



Conglutinatio orificii uteri externi. 



Sålunda kommer man vid conghttinationen af den yttre modermunnen väl 

 alldeles undantagslöst till rätta med en enkel, digital vidgning. Det är ju, så- 

 som af ScHROEDERs m. fl. undersökares iakttagelser framgår, vid denna abnormitet 

 i flertalet fall icke fråga om en verklig sammanväxning eller sammanlödning af 

 modermunnens begränsning, utan om ett i hufvudsak dysdynamiskt fenomen. Den 

 inre modermunneu och cervikalkanalen vidgas på vanligt sätt, äggets undre pol 

 födes så att säga fram i cervix, men den yttre modermunnen bibehåller sig sluten : 

 den retraherande kraften verkar icke med tillräcklig styrka ned till dess kanter. 

 Det fortsatta värkarbetets effekt blir endast en ytterligare uttänjning af cervixväg- 

 gen. Hvad behandlingen i sådana fall har att eftersträfva, är att bringa moder- 

 munskauterna bättre inom räckhåll för den retraherande kraften, och eftersom 

 motståndskraften hos modermuuskanten i allmänhet icke är så synnerligen stor, 

 lyckas detta i allmänhet lätt genom ett lindrigt tryck på densamma med fingern 

 eller med något annat trubbigt instrument. Sedan detta skett, fullbordas vidgningen 

 lätt och snabbt med naturens egen kraft. 



Sammanväxning mellan hinnorna och uterusväg'gen. 



På samma sätt fordras i de fall, der hindret för modermunnens vidgning 

 består i en abnormt fast sammanväxning mellan fosterhinnorna och nterusväggen 

 endast en trubbig lösning af denna förbindelse, eller, bättre, en sprängning af 

 hinnblåsan, för att modermunnen skall hastigt och lätt få den för fostrets passage 

 nödvändiga vidden. 



