86 



Joliii Olow 



samma. I moderns så väl som fostrets intresse måste dilatationen åvägabringas 

 med konst, och i allmänhet är då, såsom jag förut har närmare utvecklat (Kap. V, 

 sid. 76) knifven det enda, eller i hvarje fall det skonsammaste instrument, man i 

 detta syfte kan använda. 



I de likaledes till denna grupp räknade fall, i hvilka cervix' oeftergifiighet 

 betingas, icke af en ärrig förändring, utan af en bestående ödematös-inflammatorisk 

 infiltration, såsom vid prolaps, synes dereraot relativt ofta, då en arteficiell dilatation 

 är nödvändig, en trubbig sådan kunna leda till målet (Schauta, R. v. Braun, 

 Küstner). Af och till har man emellertid äfven här på nyssnämnda grunder måst 

 gripa till knifven. 



Hvilken utsträckning man i dessa fall måste gifva den blodiga dilatationen af 

 cervix, beror naturligtvis på läget och utbredningen af den patologiska processen^ 

 som indicerar ingreppet. Ar denna begränsad till cervix' nedersta del, kan i all- 

 mänhet med o[)erationen anstå, till dess den öfre delen af cervixkanalen blifvit 

 vidgad, hvarefter de resistenta portif)läp[)arna på lämpliga ställen och i nödig ut- 

 sträckning incideras; äro större delar af cervix indragna i den sjukliga processen, 

 måste ingreppet förläggas till ett tidigare skede i förlossningen, och bestå i ett 

 vagiualt kejsarsnitt. 



Cervixrigiditet på inflammatorisk och traumatisk bas. 



I fall, der vidgningen af förlossningsvägen med snitt indiceras af den i kap. I 

 nämnda rigiditefen i cervix på inflammatorisk och traumatisk bas, kommer man 

 sålunda, då denna förändring oftast är lokaliserad till den intravaginala delen 

 af cervix, i allmänhet till rätta med djupa portioincisioner. Dock finnas äfven ett 

 antal fall beskrifna, der man redan vid förändringar af detta slag ansett sig behöfva 

 tillgripa den större operationen. 



Så berättar t. ex. Braun v. Fernwald om ett fall af ärrig förändring af 

 cervix och fornices vaginae efter typhoidfeber, i hvilket utom djupa ineisioner i 

 portio åt båda sidor och bakåt hela främre cervixväggen fick klyfvas, för att det 

 2,800 gr. tunga fostrat efter perforation skulle kunna extraheras. 



Kanske är ett fall, som meddelas af Herz, att ställa vid sidan om detta: En 

 23 årig 1-gravida företedde ett dygn efter förlossningsarbetets början en 2 — 3 cm. lång, 

 fullkomligt sluten, rigid cervix och en divertikelartad nedbugtning vid sidan om den- 

 samma af det undre uterinsegmentet. Då efter ungefär dygns exspektans denna i 

 vagina nedbugtande del af uterusväggen befanns vara »enormt spänd, papperstunn >, 

 gjordes vaginalt kejsarsnitt med en 12 — 14 cm. lång klyfning af främre cervixuterus- 

 väggen; extraktion af fostret med tång. 



Denna patient hade ett par år tidigare genomgått en typhoidfeber och sedan 

 dess ständigt besvärats af flytning; möjhgen kan rigiditeten i portio på något sätt 

 ställas i samband med den genoingångua infektionssjukdomen ; något bestämdt kan 

 likväl icke sägas derom på grundval af meddelandets data. 



