Om de kiiuigiska metoderna för vidgning af cervikalkanalen och modermuunen 



91 



en följd af år kuude, såsom jag nyss nämnde, just denna indikation mer än någon 

 annan fröjda sig åt ett temligen enhälligt gillande. Då Dührssen år 1904 samlade 

 de dittills publicerade berättelserna om operationer af detta slag, räknade han bland 

 de in summa 117 fallen icke mindre än 38 fall aP uteruscancer. Gallman hade 

 år 1908 funnit ytterligare 21 fall från 1904—1907, Levant år 191'2 ytterligare 12 

 fall från åren 1897 — 1908. Sjelf har jag i litteraturen från samma tid furniit ännu 

 15 meddelanden om vaginala kejsarsnitt vid uteruscancer; möjligen skulle ett nog- 

 grannare forskande öka antalet ännu något litet. 



Nog af. Under något mer än ett årtionde efter det vaginala kejsarsnittets 

 inträde i förlossningsoperationernas led framkom ett i förliållande till konjplika- 

 tionens relativa sällsynthet afsevärdt antal meddelanden om fall, i hvilka denna 

 metod användts till att före exstirpationen af den cancerösa uterus aflägsna det i 

 densamma befintliga ägget och derigenom reducera organet till en storlek, som 

 gjorde det möjligt att aflägsna detsamma på den vaginala vägen. 



Emellertid har, såsom ofvan blifvit nämndt, den vaginala uterusexstirpationen 

 som behandlingsmetod vid cancer i den icke gravida uterus åter fått vika för den 

 abdominala hysterectomien, och dermed har också för de fall, i hvilka före exstir- 

 pationen ett foster måste aflägsnas ur uterus, det för detta ändamål förut använda 

 vaginala kejsarsnittet fått lemna rum för det abdominala. Ty på samma sätt som 

 det förra ingreppet logiskt ansluter sig till den vaginala uterusexstirpationen, fogar 

 sig det klassiska kejsarsnittet naturligt och osökt till totalexstirpationen på den ab- 

 dominala vägen. 



Och äfven i fall, der cancern är så långt avancerad, att man icke längre kan 

 tänka på att försöka en uterusexstirpation, är det abdominala kejsarsnittet — enligt 

 PoRRO, med extraperitoneal försörjning af cervixstumpen eller med försänkning af 

 densamma, efter det den omsorgsfullt hopdragits och täckts med peritoneum — 

 den metod, som de flesta operatörer numera välja för att tömma uterus. At fostret 

 bereder denna metod större utsigter att komma lefvande till verlden än förloss- 

 ningen per vias naturales efter vidgning med snitt af förlossningskanalen; och der 

 cancern fått en dylik utbredning, torde i de flesta fall också för modern den ope- 

 ration vara den minst farliga och svåra, som angriper organet på sidan om 

 tumören, än den, som klyfver sjelfva det af cancerinfiltrationen förändrade partiet. 



Angående valet af tidpunkt för operation af cancern i en gravid uterus äro 

 meningarna delade. En del obstetriker, som äfven nu se utsigterna för modern 

 vid kombinationen cancer uteri — graviditet i en mörk dager, som mena, att ett öfver- 

 lefvande någon liten tid, men icke ett definitivt återställande till helsa, är hvad 

 man kan vänta af en uterusexstirpation under graviditeten, uttala sig för behand- 

 lingsprincipen: exspektans till fullgången tid och därefter förlossning på det sätt, 

 som tillförsäkrar fostret de bästa utsigterna (se noten sid. 90!). Andra, och dessa 

 äro väl de flesta, som se mera optimistiskt på möjligheten till verklig bot genom 

 en tidig uterusexstirpation, äfven under pågående graviditet, handla efter parolen : 

 utan hänsyn till fostret, uterusexstirpation så snart den maligna tumören diagnosti- 



