100 



John Olow 



Synpunkter, liknande dessa, hvilka sålunda ledt de nyss nämnda obstetrikerna 

 att tillgripa det abdominala kejsarsnittet som behandlingsmetod vid placenta praevia, 

 ha kommit andra, och detta redan några år tidigare, att på samma indikation an- 

 vända det vaginala kejsarsnittet. 



Ar 1902 föreslog först Bumm, efter att med lycklig utgång ha förlöst en praevia- 

 patient med vaginalt kejsarsnitt, att man med detta ingrepp skulle söka vinna bättre 

 resultat i sådana fall, der en placenta prîevia vid ännu trång cervikalkanal redan 

 gifvit upphof till lifsfarliga blödningar. Han motiverade sitt förslag på följande 

 sätt: »Viele Frauen verbluten sich bei Placenta praevia nicht aus den durch die 

 Ablösung des Kuchens blossgelegten Gefässen, sondern nachträglich aus Rissen an 

 der Cervix und an der Placentarstelle, welche bei der Extraktion oder auch bei der 

 spontanen Geburt entstehen. Derartige Blutungen lassen sich bei dem vaginalen 

 Kaiserschnitt bestimmt vermeiden, da man den Schnitt so gross anlegen kann, dass 

 keine Zerreissungen entstehen, und es immer möglich sein wird, die M'^undränder der 

 Schnitte zu vereinigen.» 



Utom Bumm, ha Krönig, Henkel, Nijhofp, Büttner, Veit, Solms, Rühl, 

 Edge, Savage, Albeck, Parache o. fl. a., men framförallt Döderlein bidragit med 

 erfarenheter om det vaginala kejarsnittet vid placenta praevia. Dödeklein hade 

 år 1913 ett material på 88 fall. Bumms kasuistik omfattade 14 fall, Veits 19, 

 Krönigs 8. 



Många obstetriker, Hofmeier, Schauta, Zweifel, Jung o. a. ställde sig emel- 

 lertid från början principiellt afvoga mot det vaginala kejsarsnittets införande i 

 praeviatherapien, under hänvisning till de faror, som under de för denna hafvande- 

 skapskomplikation säregna förhållandena måste medfölja en vidgning med snitt af 

 förlossnings vägen . 



Och de nyss nämnda författarnas erfarenheter syntes också gifva skeptikerna 

 rätt. Krönig öfvergaf, afskräckt genom täta dödsfall, det vaginala kejsarsnittet och 

 gick öfver till det abdominala. Bumm, som inaugurerat operationen på denna 

 indikation, fann sig likaså efter ett fall af förblödning föranlåten att öfvergifva den- 

 samma. Endast Döderlein blef det vaginala kejsarsnittet trogen. I ett arbete af 

 år 1910^ rekommenderade han energiskt operationen i den form af hysterotomia 

 anterior, i hvilken han sedan flera år utförde densamma. Den bakre hysterotomien 

 och Duhrssens dubbla cervixsnitt utdömde han fullständigt; liksom Krönig hade 

 han af dessa metoder mycket ogynnsamma erfarenheter. Men under det Krönig 

 tillskref sina misslyckanden de af placentas djupa insertion betingade anatomiska 

 förändringarna i uterusväggen, såg Döderlein faran deri, att dubbelsnitten gjordes 

 för små och brusto vidare, hvarvid de, liksom Krönigs bakre snitt, öppnade peri- 

 toneum, — för patienterna med placenta praevia speciellt en allvarlig komplikation, 

 da ju infektionsmöjligheterna i dessa fall äro synnerligen stora. På 12 bakre 

 hysterotoraier, som Döderlein utfört under sin Tùbingertid, hade han haft 4 döds- 

 fall, deraf 2 i septisk peritonit; på 34 främre hysterotomier från Münchenerkliniken 



» Arch. f. Gyn. Bd 92. 



